ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

07 квітня 2026 року м. Житомир справа № 240/25338/25
категорія 109020100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Окис Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Коростишівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 

установив:
У листопаді 2025 року ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся у суду з позовом до Коростишівської міської ради Житомирського району Житомирської області (далі – відповідач, Коростишівська міська рада), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення №1126 від 29 травня 2025 року, яким відмовлено у затвердженні (погодженні) проєкту землеустрою щодо організації земельних часток (паїв) громадян – членів реформованого Колективного сільськогосподарського підприємства «Промінь» загальною площею 157,90 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Коростишівської територіальної громади та зобов`язати повторно розглянути зазначену заяву.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що названі в оскаржуваному рішення підстави для відмови в погодженні проєкту землеустрою є формальними та не підтверджуються відповідними документами. Наголошує, що відповідно до протоколу засідання постійної комісії з питань земельних відносин, природокористування, планування територій, будівництва, архітектури та екології Коростишівської міської ради від 26 травня 2025 року за результатами розгляду питання «Про розгляд заяви громадянина ОСОБА_1 » з розділі «Рекомендації» зазначено «на розгляд ради та прийняти як рішення ради». Також відповідач за результатами звернення адвоката підтвердив, що начальник відділу земельних ресурсів та екології Коростишівської міської ради не надавала якоїсь окремої інформації по питанню розгляду заяви ОСОБА_1 , крім самого проєкту рішення. Наведене, на переконання позивача, свідчить, що під час розгляду його заяви у відповідача були відсутні будь-які документи, які могли бути підставою для відмови в її задоволенні. Доводи відповідача про те, що подана на погодження документація із землеустрою не відповідає містобудівній документації сера Радівка, генеральному плану та плану зонування села Радівка, не підтверджуються документами, які б указували, що земельна ділянка площею 159,90 га знаходиться в межах названого населеного пункту.
Ухвалою суду від 10 листопада 2025 року позов прийнято до провадження, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.
У зв`язку із відрахуванням зі штату та призначенням на посаду судді Шостого апеляційного адміністративного суду судді Попової О.Г. розпорядженням від 12 січня 2026 року №23 призначено повторний автоматизований розподіл даної адміністративної справи, за результатом якого суддю Окис Т.О. визначено головуючим суддею для розгляду даної адміністративної справи.
Ухвалою суду від 16 січня 2026 року справу прийнято до провадження нового складу суду та визначено відповідачу час для подання відзиву.
03 лютого 2026 року до суду надійшов відзив на позову заяву, в якому відповідач просить у її задоволенні відмовити. Зауважує, що рішенням Коростишівської міської ради від 21 липня 2020 року №1106 були затверджені Генеральні плани та плани зонування сіл, зокрема, Радівки. На підставі зазначеного рішення 28 листопада 2024 року Коростишівською міською радою прийнято рішення №869, яким затверджено межу села Радівка. Земельна ділянка, запропонована ОСОБА_1 до затвердження, в західній частині накладається на кадастровій карті на землі, що перебувають у приватній власності громадян, а половина такої знаходиться у зонах П-Ж-1 – територія житлової забудови генерального плану та плану зонування села Радівка, що являється недопустимим під час розроблення самого проєкту організації території земельних часток (паїв) реформування КСП «Промінь» і є підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою.
04 лютого 2026 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зауважує, що подані відповідачем документи не містять жодної інформації, яка би вказувала на те, що розташування земельної ділянки площею 157,90 га, щодо якої було подано клопотання про затвердження проєкту землеустрою ОСОБА_1 , суперечить містобудівній документації села Радівка або має місце накладка такої земельної ділянки на інші земельні ділянки. Також зазначає, що факт поділу земельної ділянки з кадастровим номером 1822580900:10:000:0014 площею 157,9 га на 5 земельних ділянок з метою продажу права оренди таких земельних ділянок на земельних торгах жодним чином не впливає на заявлені позовні вимоги, оскільки дії щодо оформлення права комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1822580900:10:000:0014 та подальший її поділ будуть оскаржені в судовому порядку. Долучене до відзиву на позовну заяву графічне зображення меж території адміністративно-територіальної одиниці на картографічній основі державного земельного кадастру не має відомостей про особу, яка його виготовила, чи має така особа відповідну освіту, яка документація використовувалася при визначенні координат земельних ділянок, зазначених у графічному зображенні, тощо. Наведене, на переконання позивача, свідчить, що графічне зображення не може бути використане як доказ при розгляді справи, так як не відповідає ознакам документа та не містить достовірної інформації щодо місця розташування, зазначених на ньому земельних ділянок. Акцентує увагу, що жоден з документів, які долучались до відзиву на позовну заяву, не надавався для ознайомлення постійній комісії з питань земельних відносин, природокористування, планування територій, будівництва, архітектури та екології Коростишівської міської ради під час розгляду питання «Про розгляд заяви громадянина ОСОБА_1 », а також депутатам Коростишівської міської ради під час прийняття 29 травня 2025 року рішення № 1126, тому такі документи не могли являтися підставою для відмови позивачу у затвердженні (погодженні) проєкту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) громадян – членів реформованого КСП «Промінь» загальною площею 157,90 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Коростишівської територіальної громади.
За результатами вивчення наявних у матеріалах справи документів, суд дійшов висновку про необхідність її розгляду в судовому засідання, що обумовило постановлення 05 березня 2026 року відповідної узвали, якою також продовжено строк розгляду справи на більш тривалий розумний строк.
У судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позову з викладених у ньому підстав. Наголошував, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують факт накладення земельної ділянки, щодо якої складений проєкт землеустрою та у затвердженні якого відмовлено оскаржуваним рішенням, на земельні ділянки, надані у приватну власність іншим фізичним особам, та на територію житлової забудови генерального плану та плану зонування села Радівка.
З метою з`ясування зазначеного питання судом оголошено перерву в судовому засідання та запропоновано представникам сторін забезпечити явку в судове засідання спеціалістів, які б підтвердили обґрунтованість їх тверджень з цього питання. Також представника позивача зобов`язано надати суду для огляду проєкт землеустрою щодо організації земельних часток (паїв) громадян – членів реформованого Колективного сільськогосподарського підприємства «Промінь» загальною площею 157,90 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Коростишівської територіальної громади, який було винесено на розгляд відповідачу.
31 березня 2026 року представник відповідача надав суду схему, розроблену сертифікованим інженером – землевпорядником Юрієм Уманцем, яка підтверджує позицію відповідача.
У судовому засіданні представник позивача надав суду для огляду проєкт землеустрою з усіма матеріалами. За результатами ознайомлення з такими суд долучив до матеріалів справи відомості про площу земельних ділянок, кадастрові номери земельних ділянок та перелік обмежень у їх використанні, копію частини схеми розташування земельних ділянок та план конкретної земельної ділянки, що визначена для отримання громадянином ОСОБА_2 , який містить інформацію про каталог координат такої ділянки. Явку спеціаліста, який би спростував твердження відповідача про накладення земельної ділянки, зазначеної в проєкті землеустрою на земельні ділянки, передані у приватну власність, та на територію житлової забудови генерального плану та плану зонування села Радівка, представник позивача не забезпечив.
Представники відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували з викладених у відзиві підстав.
На підставі положень частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України з огляду на надходження клопотання представників сторін 31 березня 2026 року судом постановлено ухвалу про розгляд справи в порядку письмового провадження, яка внесена до протоколу судового засідання.
Суд установив, що 05 травня 2025 року позивач, як представник громадян – членів реформованого КСП «Промінь», звернувся до відповідача із заявою про затвердження проєкту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) громадян – членів реформованого КСП «Промінь» загальною площею 157,90 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Коростишівської територіальної громади. До заяви було долучено проєкт землеустрою, виготовлений ФОП ОСОБА_3 у 2018 році.
Зазначена заява була винесена на розгляд постійної комісії з питань земельних відносин, природокористування, планування територій, будівництва, архітектури та екології Коростишівської міської ради. За результатами такого розгляду 26 травня 2025 року комісія прийняла рішення про внесення на розгляд ради та прийняття як рішення ради проєкту рішення з цього питання. 
29 травня 2025 року Коростишівська міська рада прийняла рішення №1126 «Про розгляд заяви громадянина ОСОБА_1 ».
Згідно названого рішення, розглянувши заяву, проєкт землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) громадян – членів реформованого КСП «Промінь», примірник №1, виготовлений ФОП ОСОБА_3 у 2018 році, керуючись статтями 12, 122, 116, 118, 123, 186, пунктом 23 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України, статтею 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та враховуючи рекомендації постійної комісії з питань земельних відносин, природокористування, планування територій, будівництва, архітектури та екології, міська рада вирішила відмовити громадянину ОСОБА_1 у затвердженні (погоджені) проєкту з таких підстав – не відповідає вимогам законів:
пункту 8 статті 186 Земельного кодексу України, абзацу 9 пункту 23 Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України та статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а саме: 
подана документація із землеустрою не відповідає містобудівній документації села Радівка Житомирського району Житомирської області, затвердженій у встановленому законом порядку – невідповідність генеральному плану та плану зонування села Радівка (половина земельної ділянки знаходиться у зонах П-Ж-1 – територія житлової забудови (зона сидибної забудови); П-Р-3 – територія зелених насаджень загального користування (рекреаційна зона озеленених територій загального користування); П-ІН-2 – зона інженерної інфраструктури; П-Г-3 – навчальна зона; П-Г-2 – зона громадського центру та П-Г-6 – торгівельна зона); 
західна частина обумовленої земельної ділянки накладається на кадастровій карті на землі, які перебувають у приватній власності громадян згідно даних Державного земельного кадастру, зокрема, земельні ділянки з кадастровими номерами 1822583300:05:000:1001, 1822583300:05:000:0002, 1822583300:05:000:0003, 1822583300:05:000:0004, 1822583300:05:000:0005, 1822583300:05:000:0397, 1822583300:05:000:0398.
Уважаючи таке рішення протиправними, ОСОБА_1 звернувся з відповідним позовом до суду.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.
Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України, а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.
Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Частиною 1 статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Згідно частини 5 цієї правової норми обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами 3, 48 і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.
Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування, врегульований положеннями статті 123 Земельного кодексу України.
Згідно присів названої правової норми надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.
Рішення зазначених органів приймається на підставі проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі:
надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення;
формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).
Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проєктом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.
У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проєктів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.
Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проєктом землеустрою щодо її відведення здійснюються:
затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;
вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності);
надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат лісогосподарського виробництва.
Підставою відмови у затвердженні проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.
Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.
Відповідно до приписів частини 8 статті 186 ЗК України підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.
Основним нормативно-правовим актом, що визначає правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою і спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування є Закон України «Про землеустрій» від 22 травня 2003 року №858-ІV з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі – Закон України №858-ІV).
Згідно визначення, закріпленого у статті 1 названого Закону документація із землеустрою (землевпорядна документація) – затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель тощо.
Згідно пункту ґ частини 2 статті 25 Закону України №858-ІV видом документації з землеустрою є проєкти землеустрою щодо відведення земельних ділянок.
Згідно статті 50 Закону України №858-ІV проєкти землеустрою щодо відведення земельних ділянок розробляються у разі формування нових земельних ділянок із земель державної, комунальної власності (крім випадків формування земельних ділянок за іншою документацією із землеустрою) та у разі зміни цільового призначення земельних ділянок у випадках, визначених законом. Проєкти землеустрою щодо відведення земельної ділянки також можуть передбачати поділ, об`єднання земельних ділянок, які перебувають у власності однієї особи.
Проєкт землеустрою щодо відведення земельних ділянок може передбачати формування та/або зміну цільового призначення декількох земельних ділянок, за умови що розпорядником земельних ділянок буде один орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України, або власником земельної ділянки приватної власності є одна особа.
Проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки включає:
а) пояснювальну записку;
б) матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проєктування (у разі формування земельної ділянки);
в) розрахунок розміру втрат лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом);
г) розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом);
ґ) перелік обмежень у використанні земельної ділянки;
д) кадастровий план земельної ділянки.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зауважує на таке.
Як убачається із матеріалів справи, звертаючись 05 травня 2025 року із заявою про затвердження проєкту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) громадян – членів реформованого КСП «Промінь» загальною площею 157,90 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Коростишівської територіальної громади, позивач до заяви долучив проєкт землеустрою, виготовлений ФОП ОСОБА_3 у 2018 році.
Також судом установлено, що рішенням Коростишівської міської ради від 21 липня 2020 року №1106 були затверджені Генеральні плани та плани зонування сіл, зокрема, Радівки. 
У подальшому рішенням Коростишівської міської ради від 28 лютого 2023 року №641 надано дозвіл на розроблення проєктів землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальних одиниць (сільських населених пунктів Коростишівської міської ради.
Згідно пояснювальної записки до проєкту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальної одиниці с. Радівка Вільнянського старостинського округу Коростишівської міської територіальної громади Житомирського району Житомирської області, існуюча площа населеного пункту становить 89,49 га, проєктна площа – 225,01 га.
Рішенням Коростенської міської ради від 28 листопада 2024 року №869 «Про затвердження проектів землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальних одиниць населених пунктів Коростишівської територіальної громади та встановлення меж адміністративно-територіальних одиниць населених пунктів Коростишівської територіальної громади», затверджений проєкт землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальної одиниці населеного пункту села Радівка Вільнянського старостинського округу та встановлені межі села Радівка загальною площею 225,01 га відповідно до проєкту землеустрою (пункт 15).
Станом на момент розгляду заяви позивача від 05 травня 2025 року рішення відповідача від 21 липня 2020 року №1106 та від 28 листопада 2024 року №869 були чинними та інформація про їх оскарження відсутня.
Додатково суд зауважує, що долучений до заяви позивача проєкт землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) громадян – членів реформованого КСП «Промінь» загальною площею 157,90 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Коростишівської територіальної громади, виготовлений у 2018 році.
З огляду на викладене суд погоджується з твердження відповідача про те, що наданий позивачем проєкт не враховує вимоги генерального плану та плану зонування с. Радівка, які були затверджені вже після виготовлення поданого проєкту. Докази внесення змін до зазначеного проєкту у суду відсутні.
Надаючи правову оцінку доводам позивача, наведеним у позовній заяві та під час розгляду справи, суд зауважує на таке.
Відповідно до приписів частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Стверджуючи протиправність оскаржуваного рішення, позивач надає як доказ довідку Відділу у Коростишівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 16 квітня 2019 року №19-6-0.25-161/104-19, видану Козіївській сільській раді, згідно якої на території Вільнянської сільської ради / за межами населених пунктів Вільнянської сільської ради знаходиться земельна ділянка орієнтовною площею 157,9 га з цільовим призначенням 01.01 – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з шифром рядка та назвою земель, які надаються: 19 – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва – паї у спільній частковій власності.
Також позивач надає лист Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 16 березня 2021 року №18-6-0.2-1396/2-21, в якому зазначено, що відповідно до інформації, наданої Відділом у Коростишівському районі та відповідно до форм державної статистичної звітності станом на 01 січня 2016 року обліковувалися паї у спільній частковій власності на території Коростишівського району наступних сільських рад, зокрема, Козіївська – 157,9 га, у тому числі пасовища 157,90 га.
Аналізуючи названі документи суд наголошує, що такі містять інформацію станом на 2016 та 2019 роки.
Отже надані позивачем докази не спростовують покликання відповідача про те, що наданий позивачем проєкт не враховує вимоги генерального плану та плану зонування с. Радівка. 
Доводи позивача про відсутність доказів, які б підтверджували, що західна частина земельної ділянки, зазначена у проєкті землеустрою, наданому на затвердження відповідачу, накладається на кадастровій карті на землі, які перебувають у приватній власності громадян, суд до уваги не приймає.
Як було зазначено вище, згідно прописів частини 8 статті 186 ЗК України підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.
Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що проєкт землеустрою, поданий позивачем на затвердження відповідачу, не відповідає рішенням від 21 липня 2020 року №1106 та від 28 листопада 2024 року №869, тобто генеральному плану та плану зонування території.
Така невідповідність є достатньою умовою для прийняття рішення про відмову в його погодженні. Зазначення у оскаржуваному рішення про накладення західної частини земельної ділянки, названої у проєкті землеустрою, наданому на затвердження відповідачу, на кадастровій карті на землі, які перебувають у приватній власності громадян, не призводить до протиправності такого рішення. 
За таких обставин суд приходить до висновку, що правові підстави для визнання протиправним і скасування рішення Коростишівської міської ради №1126 від 29 травня 2025 року, яким відмовлено у затвердженні (погодженні) проєкту землеустрою щодо організації земельних часток (паїв) громадян – членів реформованого Колективного сільськогосподарського підприємства «Промінь» загальною площею 157,90 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Коростишівської територіальної громади, відсутні.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На виконання зазначених положень відповідач довів правовірність прийняття оскаржуваного рішення.
У взаємозв`язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у цій справі.
Установлення судом за результатами розгляду справи невідповідності поданого позивачем на затвердження відповідачу проєкту землеустрою генеральному платну та плану зонування території села Радівка, звільняє суд від необхідності надання правової оцінки всім доводам такого, наведеним у позовній заяві.
Оскільки позивачу у задоволенні позову відмовлено, судові витрати відшкодуванню не підлягають.
Керуючись положеннями статей 2, 9, 72-77, 139, 242-246, 251, 257, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:
У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене протягом 30 днів з дати його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.О. Окис

07.04.26