Справа № 279/2375/26
Провадження № 3/279/720/26 ПОСТАНОВА 
Іменем України  
14 квітня 2026 року

Суддя Коростенського міськрайонного суду Житомирської області Невмержицька О.А., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Дроздин Рівненського району, громадянина України, проживає: АДРЕСА_1 , за ст. 185-10 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до потоколу серії ЧЦП №047455 від 10.04.2026 року, 10.04.2026 року о 12.30 год. на автодорозі М-07, 160 км в контрольованому прикордонному районі (до лінії державного кордону 48 км.) на північній околиці населеного пункту Коростень, Коростенської територіальної громади, Житомирської області було зупинено для перевірки документів транспортний засіб марки «Мерседес Спринтер», реєстраційний номер НОМЕР_1 за маршрутом руху м. Київ - м. Рокитне, під керуваням водія громадянина України ОСОБА_1 , в якому було виявлено двох громадян України, які були приховані в багажному відділенні даного транспортного засобу, а саме: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . На неодноразову закону вимогу прикордонного наряду пред`явити військово-облікові документи, що дають право на перебування в прикордонному районі у відповідності до постанови КМУ від 03.08.1998 року №1199 «Про контрольовані прикордонні райони» (Коростенський район) Житомирської області визначено як контрольований прикордонний район, та надання пояснення, щодо перевезення ним вищевказаних громадян, ОСОБА_1 в зухвалій грубій формі відмовився надавати їх та почав поводити себе агресивно і тому відносно даного громадянина було застосовано згідно ст.21-2 ЗУ «Про державну прикордонну службу України» спеціальний засіб-кайданки, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185-10 КУпАП. 
ОСОБА_1 повідомлення про виклик в судове засідання направлено за допомогою смс-повідомлення, згідно заяви про отримання судової повістки в електронній формі за допомогою SMS-повідомлення та було доставлено 14.04.2026 р.. 
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Виконання цих завдань неможливе без чіткого визначення предмета доказування у даній справі, а також (у межах ст. 251 КпАП) відповідних засобів доказування.
Оцінка доказів, відповідно до ст.252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Відповідальність за ч.1 ст. 185-10 КУпАП настає за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.
Частиною 2 ст.185-10 КУпАП передбачено відповідальність за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за правопорушення, передбачене частиною першою цієї статті.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею, полягає у вчиненні такого діяння: відкритої відмови виконати законне розпорядження чи вимогу військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України, а так само іншого умисного їх невиконання зазначених розпоряджень та вимог.
Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок (абзац другий пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 червня 1992 року N 8 «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів»). 
Органом, який складав протокол про адміністративне правопорушення, не дотримано вимог щодо його належного оформлення та забезпечення обставин його доведення відповідними доказами.
До адміністративних матеріалів, окрім протоколу про адміністративне правопорушення додані: протокол про адміністративне затримання; рапорт інспектора прикордонної служби, письмові пояснення ОСОБА_1 , зі змісту яких слідує, що він був зупинений на блок посту, його вдарили в голову, поламали окуляри, вдягли кайданки.
Будь-яких інших доказів на підтвердження чи спростування наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, а також винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні, суду не надано.
З наданих до суду доказів неможливо встановити наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП, оскільки суду не надано жодного доказу (фото-, відеофіксації) того, що останній вчинив злісну непокору законній вимозі прикордонника.
Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП, суд вважає, що провадження по справі підлягає закриттю.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 247, 283-285 КУпАП, 

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ст.185-10 ч.1 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області.

Суддя Невмержицька О.А.