справа № 619/2851/25
провадження № 2/619/54/26

РІШЕННЯ
іменем України
13 квітня 2026 року   м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області 
у складі: головуючого судді Пруднікової О.В.,
за участю секретаря судового засідання Вишневської О.П.,
позивача ОСОБА_1 
представника позивача Пашкової Ю.Ю.,
представника третьої особи Сапітона Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, третя особа: Харківська обласна прокуратура в особі Київської окружної прокуратури м. Харкова, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури,
встановив:
Стислий виклад позиції позивача.
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до держави України в особі Державної казначейської служби України, третя особа: Харківська обласна прокуратура в особі Київської окружної прокуратури м. Харкова, в якому просить стягнути з державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку державного бюджету України через державну казначейську службу України на його користь на відшкодування моральної шкоди 300 000 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 74 000 грн.
В обґрунтування позову посилається на те, що 29.02.2024 ОСОБА_2 на підставі довіреності здійснив реєстрацію транспортного засобу – Ford Fiesta, 2015 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 , у ТСЦ МВС за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 62, де ОСОБА_2 було повідомлено, що даний автомобіль, а саме двигун від нього перебуває у міжнародному розшуку (Інтерпол). За даним фактом були внесені відомості до ЄРДР за ч. 1 ст. 358 КК України та вищезазначений автомобіль, власником якого є ОСОБА_1 вилучено та розміщено на майданчик тимчасово вилученого майна. Автомобіль був визнаний речовим доказом, однак арешт не накладався. У поверненні автомобіля ОСОБА_1 було відмовлено. 07.05.2024 та 04.07.2024 слідчим суддею було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії дізнавача з підстав передчасності звернення, оскільки не проведено експертиз. Після вилучення 29.02.2024 - автомобіля, пакету документів та ключа, працівниками ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області не було вручено жодного процесуального документу ні йому, ні ОСОБА_2 . Хоча вилучений автомобіль та ключі від нього не є предметом даного кримінального проступку. За даними міжнародного поліцейського співробітника ГУНП в Харківській області від 12.03.2024 – транспортний засіб з номером кузова НОМЕР_1 за обліками Генерального секретаріату МОКП-Інтерпол не значиться, в свою чергу в розшуку перебуває транспортний засіб виробника GENERAL MOTORS 1986 року виробництва, номер кузову: НОМЕР_2 , який був викрадений в 1990 році, тобто номер двигуна НОМЕР_3 , який співпадає з номером вилученого автомобіля Ford Fiesta, 2015 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 . З дня призначення експертиз пройшло багато часу, проте жодних експертиз не було проведено, т.я. органом досудового розслідування не було доставлено автомобіль та документи на проведення експертизи. 12.09.2024 слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова скаргу ОСОБА_1 задоволено та зобов`язано старшого дізнавача ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області повернути автомобіль Ford Fiesta, 2016 року випуску. 14.09.2024 вилучене майно було повернуто власнику ОСОБА_1 . Наголошує, що органами досудового розслідування спричинено позивачу не лише матеріальну, а і моральну шкоду, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу незаконного вилучення автомобілю, порушенням кримінальної справи за даним фактом, способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації. Впродовж 7 місяців позивач був незаконно позбавлений можливості користуватися своїм майном та окрім того знаючи, що порушено кримінальну справу за даним фактом, він відчував осуд людей, які його оточували. Окрім того він є хворим на цукровий діабет 2 типу, на фоні подій у нього траплялися загострення цукрового діабету, він тривалий час не міг стабілізувати свій стан здоров`я. Всі ці незаконні слідчі дії призвели до зниження його престижу та ділової репутації, що постійно супроводжувались відчуттям принизливості, розчарування, несправедливості.
Стислий виклад заперечень відповідача.
У відзиві на позовну заяву представник Державної казначейської служби України Пузіков В.А. просив в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що казначейство, згідно із своїми функціональними обов`язками не є учасником спірних відносин і не має фактичних даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Отже, якщо позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Закон України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» приймався в умовах воєнного стану, тому видатки державного бюджету першочергово були спрямовані на національну безпеку, оборону та на здійснення заходів пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України. Отже, кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України, тому відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватися, або номера чи види рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення (п.6.21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №910/23967/16). Тобто, неможливо здійснити безспірне списання коштів безпосередньо з ЄКР. Списання коштів здійснюється з відповідних рахунків, відкритих для певної мети і лише після встановлення у законі про Державний бюджет України відповідних бюджетних призначень. Сума моральної шкоди у позовній заяві позивачем визначена всупереч загальних засад цивільного законодавства про справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України) та є надмірним відшкодуванням. Тоді як, відшкодування моральної шкоди має бути не більш ніж достатнім для поміркованого задоволення звичайних потреб потерпілої особи і не повинно призводити до збагачення позивача за рахунок держави. Щодо відшкодування судових витрат то бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України. Водночас Державний бюджет України (за жодною бюджетною програмою) не передбачає асигнувань для виплат витрат на правничу допомогу адвоката у цивільній справі. Отже, судове рішення про стягнення коштів, без встановлених бюджетних призначень законом про Державний бюджет України на відповідний рік не може бути виконане. Казначейство вважає, що витрати на професійну правничу допомогу можуть бути стягнуті винятково зі сторони у справі у зв`язку з протиправними діями якого подано позов, однак не з Державного бюджету України і не з Казначейства. При визначенні суми відшкодування витрат на правову допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої діяльності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вважає, що заявлена сума правової допомоги у розмірі 74 000 грн є нерозумною та завищеною. 
Представник третьої особи – Харківської обласної прокуратури Крупська К.М. в поясненнях просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що дії та рішення працівників поліції або прокуратури незаконними не визнавались, а позивачем реалізовано його право на оскарження процесуальних рішень передбачене ст. 303 КПК України. Наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб саме по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої й, відповідно, не може бути підставою для безумовного відшкодування моральної шкоди. При цьому не будь-яке рішення слідчого судді свідчить про протиправність дій державних органів, а мають значення конкретні обставини, встановлені таким рішенням. При встановленні в порядку судового контролю слідчим суддею протиправної дій чи бездіяльності слідчих органів для вирішення питання про відшкодування шкоди необхідних є доведення заподіяння такими діями (бездіяльністю) моральної шкоди та, відповідно, наявність причинно-наслідкового зв`язку між такими діями (бездіяльністю) та заподіяння шкоди. З урахуванням вищевикладеного посилання позивача на задоволення судами його скарг та зобов`язання вчинити певні процесуальні дії, не свідчить про протиправність дій працівників органів прокуратури та завдання моральної шкоди позивачу, враховуючи те, що його права та інтереси були поновлені. Щодо стягнення з Державного бюджету України на користь позивача 74 000, 00 грн в якості відшкодування витрат на правову допомогу – позивач надав договір про надання йому правничої допомоги від 22.04.2024, відповідно до якого адвокат надав позивачу послуги у складанні процесуальних документів у кримінальному провадженні №12024226130000116 від 29.02.2024 вартість 52 000, 00 грн. У кримінальному провадженні №12024226130000116 від 29.02.2024 про підозру позивачу не повідомлялось, вилучення майна здійснювалося в межах норм кримінального процесуального законодавства, вилучене майно та автомобіль повернуто ОСОБА_1 24.09.2024 та 31.10.2024, про що останнім складено відповідні розписки. Також, відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг від 10.05.2025 адвокат надала позивачу послуги у складанні процесуальних документів та участі у судових засіданнях у цивільній справі про відшкодування моральної шкоди вартістю 22 000,00 грн. Проте, у якій саме справі ці послуги надані і у яких судових засіданнях адвокат брала участь не зазначено.
Адвокат Пашкова Ю.Ю., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 в запереченнях на пояснення третьої особи зазначила, що майно позивача було незаконно вилучено та утримувалось протягом великого проміжку часу без будь-яких на те правових підстав. Після вилучення автомобіля, пакету документів та ключа, працівниками ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області не було вручено жодного процесуального документу, а ні ОСОБА_1 , а ні ОСОБА_2 , який діяв на підставі довіреності. 22.05.2024 експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса надано лист до ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області про надання матеріалів, речей, документів, автомобіля для належного проведення призначених експертиз, однак органом досудового розслідування це не виконано, що унеможливлює проведення експертиз та порушує права власника на користування, розпорядження та відчуження свого майна. Вилучене майно було повернуто власнику ОСОБА_1 14.09.2024 , т.я. ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12.09.2024 скаргу ОСОБА_1 задоволено. Законодавець передбачає компенсацію моральної шкоди як самостійний повноцінний спосіб захисту порушених немайнових прав, що має на меті не формальне визначення факту порушення, а реальне, відчутне відновлення особистісної рівноваги потерпілої, який зазнав душевних страждань, психологічного дискомфорту або приниження людської гідності. Вказані дії відповідальних посадових осіб свідчать про порушення положення КПК України, зокрема ігнорування прав та законних інтересів власника тимчасово вилученого майна. Так, у матеріалах кримінального провадження відсутня постанова про накладення арешту на вилучене майно, що суперечить встановленому порядку. Більше того, правопорушення, в межах якого здійснено вилучення, кваліфікується як кримінальний проступок, тобто справа є такою, що належить до категорії незначної складності. Відтак, орган досудового розслідування зобов`язаний дотримуватись розумних строків провадження. Недотримання цих вимог призвело до прямого порушення прав власника майна – ОСОБА_1 . Що стосується розміру витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката, то він встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу надання послуг і виконаних робіт та їх вартості. Розмір понесених витрат на правничу допомогу належним чином підтверджено та обґрунтовано низкою документів, що додаються до матеріалів справи. Таким чином, сукупність поданих доказів вичерпно підтверджує правомірність та обґрунтованість заявлених витрат, а отже, дає підстави для їх компенсації. 
У відповіді на відзив адвокат Пашкова Ю.Ю., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 зауважила, що у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах, зокрема представляти державу у суді. У справах про відшкодування шкоди державою остання бере участь як відповідач через той орган, діяннями якого заподіяно шкоду. Хоча наявність такого органу для того, щоб заявити відповідний позов до Держави України, не є обов`язковою. Стосовно нібито надмірного розміру заявленої моральної шкоди законодавець передбачає компенсацію моральної шкоди як самостійний і повноцінний спосіб захисту порушених немайнових прав, що має на меті не формальне визначення факту порушення, а реальне, відчутне відновлення особистої рівноваги потерпілого, який зазнав душевних страждань, психологічного дискомфорту або приниження людської гідності. Обставинами, які безумовно вплинули на заподіяння позивачу моральної шкоди, яка полягає у понесених ним моральних (душевних) страждань є зокрема доведення своєї невинуватості, відчуття несправедливості, викликане неправомірними діями працівників органів досудового розслідування, витрати зусиль, спрямованих на захист своїх прав і свобод. Що стосується розміру витрат на правничу допомогу належним чином підтверджено та обґрунтовано низкою документів, що додаються до матеріалів справи. Зазначені документи є належними та допустимими доказами відповідно до положення ЦПК України. 
Участь у справі сторін та інших учасників справи.
Позивач ОСОБА_1 та його представник – адвокат Пашкова Ю.Ю. у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити.
Представник відповідача - Держави України в особі Державної казначейської служби України Пузіков В.А. у судове засідання не з`явився, надав до суду відзив у якому просив відмовити в задоволенні позову, розгляд справи проводити за відсутності представника. 
Представник третьої особи – Харківської обласної прокуратури в особі Київської окружної прокуратури м. Харкова прокурор Дергачівської окружної прокуратури Харківської області Сапітон Д.В. у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову.
Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 29.02.2026, номер кримінального провадження 12024226130000116, внесено відомості про кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 358 КК України, за повідомленням від 28.02.2024, у якому зазначено, що 28.02.2024 до ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення від працівника ТСЦ 6342, про те, що за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 62, при реєстрації транспортного засобу – автомобіля «Форд Фієста» гр. ОСОБА_2 , надав документи на автомобіль, які мають ознаки підробки (кримінальне провадження, а.с. 1).
28.02.2024 складено рапорт інспектором-черговим Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області Островерхом В.В. про отримання 28.02.2024 заяви та зареєстровано ЄО за № 3965 від 28.02.2024 (кримінальне провадження, а.с. 4).
У поясненнях від 28.02.2024 ОСОБА_2 зазначив, що йому 01.01.2024 за його замовленням на інтернет аукціоні «Аукціон-Копарт» приїхало авто FORD FIESTA, 2016 року, д.н.з. відсутній, VIN3FADP4EJ7GM110966. 28.02.2024 він приїхав до сервісного центру МВС №6342, за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 62, з метою поставлення на облік вищезазначене авто, однак при перевірці працівниками сервісного центру МВС вищезазначеного авто, йому повідомили, що VIN3FADP4EJ7GM110966, який знаходиться на двигуні авто, знаходиться у розшуку за базою «Інтерпол» та викликали працівників поліції. Інформації про те, що вищевказаний транспортний засіб перебуває у міжнародному розшуку по теперішній час він не мав та не знав про це ( кримінальне провадження, а.с. 5).
28.02.2024 здійснено огляд місця події, а саме ділянки дороги розташованої за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 62, на якій знаходився автомобіль Т4 FORD FIESTA, помаранчевого кольору, д.н.з. відсутній. Під час огляду виявлено та вилучено: автомобіль Т4 FORD FIESTA, помаранчевого кольору, д.н.з. відсутній, VIN3FADP4EJ7GM110966, заява № 2208391492 від 28.02.2024, сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного ТЗ, документ з написом – CERTIFICATE OF TITLE, ключі від вказаного автомобіля в 1 екземплярі ( кримінальне провадження, а.с. 6-7). 
За даними Єдиного державного інформаційного веб-порталу «Єдине вікно для міжнародної торгівлі» в результаті пошуку викрадених авто значиться транспортний засіб марки: GENERAL MOTORS, номер кузову: НОМЕР_2 (а.с.30).
Згідно з довідковим звітом про автомобіль – Chevrolet, vin-код НОМЕР_2 , серійний номер 110966, 1986 року, об`єм двигуна 6.6, тип палива – дизель, виробник: GM de Mexico S. de RL de CV, регіон: Північна Америка, країна: Мексика (а.с. 32-33).
Відповідно до митної декларації транспортного засобу марки Ford моделі Fiesta, з номером кузова НОМЕР_1 , 2015 року випуску та копії рахунку (INVOICE) вартість транспортного засобу Ford моделі Fiesta становить 2 328 долларів США (а.с. 34. 35).
Постановою старшого дізнавача Харківського районного управління поліції № 1 ГУ НП в Харківській області капітана поліції Панченка В.В. від 29 лютого 2024 року – автомобіль марки Ford моделі Fiesta, з номером кузова НОМЕР_1 , жовтого кольору, ключі від автомобіля марки Ford моделі Fiesta, з номером кузова НОМЕР_1 , жовтого кольору, бланк документу про реєстрацію транспортного засобу (іншої держави) №770760450646392, заява №2208391492 від 28.02.2024, сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу №149856 – визнано речовим доказом в кримінальному провадженні № 12024226130000116. 
Речовий доказ: ключі від автомобіля марки Ford моделі Fiesta, з номером кузова НОМЕР_1 , жовтого кольору, бланк документу про реєстрацію транспортного засобу (іншої держави) № 770760450646392, заява № 2208391492 від 28.02.2024, сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу №149856 долучено до матеріалів кримінального провадження № 12024226130000116. 
Визначено місцем зберігання речового доказу, транспортного засобу автомобіля марки Ford моделі Fiesta, з номером кузова НОМЕР_1 , жовтого кольору, на території спеціального майданчику для тимчасово затриманих транспортних засобів УЛМТЗ в Харківській області, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 106. (а.с. 25-26).
З повідомлення начальника відділу міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Харківській області В. Гайчука № 281/119-23/01-2024 від 12.03.2024 вбачається, що станом на 12.03.2024 транспортний засіб з номером кузову НОМЕР_1 за обліками Генерального секретаріату МОКП - Інтерпол не значиться. Транспортний засіб марки: GENERAL MOTORS, номер кузову: НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , країна реєстрації Мексика, рік реєстрації 1989 значиться в обліку Генерального секретаріату МОКП - Інтерпол, як викрадений, країна ініціатор розшуку – Мексика, дата викрадення 23.12.1990, дата постановки на облік Інтерполу 08.11.2015. Відділом міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Харківській області 12.03.2024 направлений відповідний запит до Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва НПУ з проханням звернутися до правоохоронних органів Мексики з приводу з`ясування причини постановки в розшук, намірів власника та доцільності знаходження зазначеного двигуна транспортного засобу в міжнародному розшуку каналами Інтерполу. В разі надходження інформації правоохоронних органів Мексики, щодо зазначеного транспортного засобу буде повідомлено (а.с. 27).
18.04.2024 постановою старшого дізнавача сектору дізнання Харківського районного управління поліції №1 ГУНП в Харківській області капітаном поліції В.В. Панченком призначено судово-трасологічну експертизу ( кримінальне провадження, а.с. 36-37).
18.04.2024 постановою старшого дізнавача сектору дізнання Харківського районного управління поліції №1 ГУНП в Харківській області капітаном поліції В.В. Панченком призначено судово-технічну експертизу документу ( кримінальне провадження, а.с. 42).
Відповідно до супровідних листів старшого дізнавача сектору дізнання Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області В.В. Панченка від 03.05.2024 на адресу Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса направлено постанову про призначення судово-технічної експертизи документу та судово-трасологічної експертизи транспортного засобу – автомобіля марки Ford моделі Fiesta, з номером кузова НОМЕР_1 , жовтого кольору, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 12024226130000116 від 29.02.2024 за ч. 4 ст. 358 КК України (а.с. 28, 29).
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 07.05.2024 у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність старшого дізнавача Харківського районного управління поліції № 1 ГУ НП в Харківській області капітана поліції Панченка В.В. щодо неповернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 12024226130000116 від 29.02.2024 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України відмовлено (а.с. 15-19).
Ухвала мотивована тим, що з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР від 29.02.2024 за ч. 4 ст. 358 КК України та направлення запиту до ініціатора Розшуку за базою Інтерпол -правоохоронних органів Мексики через відділ міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Харківській області 12.03.2024 відповідь стосовно розшукуваного автомобіля General Motors, в якому встановлений двигун GM110966 - не надійшла, що позбавляє слідчого суддю об`єктивно оцінити обставини даної справи та вирішити питання щодо речового доказу, який перебуває у розшуку в базі Інтерполу з 08.11.2015, крім того не проведені експертизи ( цивільна справа, а.с. 15-19).
16.05.2024 на адресу СД ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області, старшому дізнавачу капітану поліції В.Панченку надійшов лист ННЦ «Інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» про завантаженість експертів, повідомлено, що виконання експертизи може бути здійснено в термін більше 90 днів (кримінальне провадження, а.с. 46)
25.05.2024 на адресу СД ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області, старшому дізнавачу капітану поліції В.Панченку провідним судовим експертом ННЦ «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» В.О. Рябухіною надіслано клопотання про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення судової трасологічної експертизи № 3796, а саме автомобілю FORD FIESTА, з номером кузова НОМЕР_5 . При необхідності забезпечити огляд об`єкта дослідження в умовах спеціалізованого СТО. Попереджено, що у разі незадоволення в термін більше 45 календарних днів, буде складено повідомлення про неможливість надання висновку (кримінальне провадження, а.с. 47-48).
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 04.07.2024 у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність старшого дізнавача Харківського районного управління поліції № 1 ГУ НП в Харківській області капітана поліції Панченка В.В. щодо повернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 12024226130000116 від 29.02.2024 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України відмовлено (а.с. 11-14).
Ухвала мотивована тим, що скарга є необгрунтованою в частині доводів щодо накладення арешту на вилучене майно, оскільки нормами діючого законодавства, статтею 298-3 КПК України передбачено, вилучення речей і документів, що є знаряддям та/або засобом вчинення кримінального проступку чи безпосереднім предметом посягання, виявлених під час затримання, особистого обшуку затриманої особи або огляду речей. Вилучені речі і документи зберігаються органом, що їх вилучив, до розгляду провадження про кримінальний проступок по суті в суді у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Доводи зазначені у скарзі та під час судового розгляду щодо отриманої відповіді міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Харківській області від 12.03.2024 року та надання їй оцінки, то дані обставини не впливають на дії дізнавача в частині вилучення майна та не можуть бути предметом розгляду у даній скарзі, оскільки вони підлягають врахуванню під час розслідування у кримінальному провадженні у сукупності з іншими даними, а тому у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність дізнавача в порядку вимог ст. 303 КПК України слід відмовити у повному обсязі ( цивільна справа, а.с. 11-14).
Позивач оскаржував ухвали слідчого судді. Так, ухвалою Харківського апеляційного суду від 23.05.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 07.05.2024 повернуто особі, яка її подала, т.я. 22 травня 2024 року ОСОБА_1 вдруге подав апеляційну скаргу на вищевказану ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 07 травня 2024 року, у відкритті провадження за якою, йому було відмовлено ухвалою судді Харківського апеляційного суду від 17 травня 2024 року та мотивована тим, що ОСОБА_1 вже реалізував своє право на апеляційне оскарження вищезазначеної ухвали. Подання тотожної апеляційної скарги не може бути підставою для повторного перегляду ухвали слідчого судді апеляційним судом (кримінальне провадження, а.с. 106-108).
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 10.07.2024 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_1 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 04 липня 2024 року, оскільки зазначене судове рішення суду першої інстанції не підлягає оскарженню в апеляційному порядку (кримінальне провадження, а.с. 120-122).
Ухвалою Верховного суду від 13.08.2024 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 10 липня 2024 року про відмову у відкритті апеляційного провадження (а.с. 123-124).
14.08.2024 дізнавачем сектору дізнання Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції О.О. Забашта винесено постанову про залучення експерта та призначення судово-трасологіної експертизи ( кримінальне провадження, а.с. 62).
19.08 2024 направлено клопотання судового експерта І. Князєва про надання на дослідження до Харківського НДЕКЦ МВС за адресою: м. Харків, вул. Ковтуна, 34 ТЗ автомобілю FORD FIESTА, з номером кузова НОМЕР_5 , 2015 року виготовлення ( кримінальне провадження, а.с. 65).
05.09.2024 старший дізнавач СД ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області капітан поліції В.Панченко направив лист директору Харківського НДЕКЦ МВС України, у якому зазначив, оскільки органи Національної поліції не уповноважені здійснювати переміщення, перевезення транспортних засобів з місця зберігання поліція не уповноважена здійснювати переміщення, просив дозволу на здійснення виїзду судового експерта до УЛМТЗ в Харківській області, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 106, з метою проведення огляду транспортного засобу FORD FIESTА, з номером кузова НОМЕР_5 , 2015 року виготовлення (кримінальне провадження, а.с. 91)
06.09.2024 ухвалою Київського районного суду м. Харкова скаргу власника тимчасово вилученого майна ОСОБА_1 на бездіяльність старшого дізнавача Харківського районного управління поліції № 1 ГУ НП в Харківській області капітана поліції В. Панченка щодо неповернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 12024226130000116 від 29.02.2024 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України залишено без розгляду ( кримінальне провадження, а.с. 118-119).
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2024 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано старшого дізнавача ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області капітана поліції Панченка В.В. повернути автомобіль Ford Fiesta, 2016 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , пакет документів на автомобіль Ford Fiesta, 2015 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , а саме: американську купчу на автомобіль, рахунок (INVOIS), митну декларацію, акт огляду автомобіля експертами ТСЦ МВС, квитанції на оплату, а також ключ від автомобіля, які вилучено 29.02.2024 власнику – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В решті клопотання – відмовлено. (а.с. 20-24).
Ухвала мотивована тим, що на вилучені речі та документи, власником яких є ОСОБА_1 , у відповідності до положень КПК України арешт не накладався, автомобіль та ключі від нього не є предметом кримінального правопорушення передбаченого ст. 358 КК України по кримінальному провадженню №12024226130000116 від 29.02.2024, слідчий суддя дійшов висновків про необхідність повернення вилученого майна.
24.09.2024 відповідно до зберігаючої розписки транспортний засіб FORD FIESTА, з номером кузова НОМЕР_5 , 2016 року виготовлення повернутий ОСОБА_1 (кримінальне провадження, а.с. 80).
03.10.2024 у висновку експерта №СЕ-19/121-24/23776-КДТЗ зазначено, що ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_5 , наданого на дослідження автомобіля FORD FIESTA є первинним та незмінним. Номер двигуна НОМЕР_3 наданого на дослідження автомобіля FORD FIESTA є первинним та незмінним ( кримінальне провадження, а.с.81- 87).
11.12.2024 кримінальне провадження №12024226130000116 від 29.02.2024 закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального проступку (а.с. 136 КП).
Адвокат Мазницький М.М. неодноразово звертався до органів поліції про повернення транспортного засобу. З відповіді старшого дізнавача Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області капітана поліції В.В. Панченка на запит адвоката Мазницького М.М. вбачається, що вилучені речі і документи зберігаються органом, що їх вилучів, до розгляду провадження про кримінальний проступок по суті в суді у порядку, визначеному КМУ. У виняткових випадках вилучені речі і документи можуть бути повернуті володільцеві до розгляду провадження про кримінальний проступок по суті в суді. Крім того зазначив, що ОСОБА_1 не є стороною кримінального провадження, а тому повідомити хід кримінального провадження не має за можливе, з метою не допущення порушення норм чинного Законодавства (кримінальне провадження, а.с. 31-32).
Крім того, у відповіді на адвокатський запит від 23.04.2024, старший дізнавач Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області капітан поліції В.В. Панченко зазначив, що вказане у запиті майно не є тимчасово вилученим, та не підпадає під дію ст. 170-172 КПК України, транспортний засіб вилучено на підставі положення ч. 1, ч. 2 ст. 2983 КПК України ( кримінальне провадження, а.с. 34-35, 49-50). 
Відповідно до акту КНП «Міська клінічна лікарня №2 імені проф. О.О. Шалімова» № 1593 від 02.12.2024 щодо дослідження стану здоров`я ОСОБА_1 , 1979 р.н. вбачається: діагноз – цукровий діабет 2 типу, середньої важкості стадія декомпенсації аліментарно-конституційне ожиріння ІІ ст. (а.с. 41).
Відповідно до акту КПП « МКЛім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР №1592 від 02.12.2024 щодо дослідження стану здоров`я ОСОБА_1 , 1979 р.н. вбачається: діагноз – гіпертонічна хвороба ІІ ст, цукровий діабет 2 типу. За результатами медичного обстеження спеціалістами, діагноз та постанова ВЛК- варикозна хвороба н/кінцівок ХВН ІІ ст С-4 (а.с. 42-43).
Згідно з протоколом мрт-дослідження головного мозку від 19.10.2023 у ОСОБА_1 , 1979 р.н. – легка внутрішня гідроцефалія (а.с. 44).
Відповідно до висновків лікарів – ОСОБА_1 , 1979 року народження має ряд захворювань в тому числі: діабетичну полінейропатію кінцівок – варикозна хвороба правої нижньої кінцівки ХВН С ІІ, СІV за СЕАР, короткозорість середнього ступеня (а.с. 45, 46, 47). 
Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що на прохання гр. ОСОБА_1 свідком було здійснено пошук та купівля автомобіля на аукціоні в США. Після доставки авто в Україну ОСОБА_2 забезпечив його розмитнення та проведення ремонтних робіт. ОСОБА_2 звернувся до територіального сервісного центру МВС (МРЕВ) з метою первинної реєстрації транспортного засобу. Під час перевірки за базами даних працівники центру повідомили, що автомобіль перебуває в розшуку. Співробітниками викликаного наряду поліції було складено відповідний протокол, а транспортний засіб вилучено та доставлено на майданчик тимчасового утримання (штрафмайданчик). У ході подальшого розслідування було з`ясовано, що підставою для затримання стала помилкова ідентифікація через збіг номера двигуна з іншим автомобілем. За результатами офіційного запиту до Генерального секретаріату Інтерполу було отримано відповідь, що вказаний автомобіль не є об`єктом розшуку, а ідентифікатори належать іншому ТЗ. На підставі отриманих доказів відсутності складу правопорушення, через 9 місяців з моменту вилучення, автомобіль був повернутий власнику зі штрафмайданчика.
Застосовані норми права, мотиви та висновки суду.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частина друга статті 55 Конституції України).
Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.
Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.
За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди вказаними органами діють правила частини шостої цієї статті і завдана шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).
Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності.
Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.
Пунктом 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року № 1104, визначено, що зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.
Згідно з пунктом 27 цього Порядку схоронність тимчасово вилученого майна забезпечується згідно з пунктами 1-26 цього Порядку до повернення майна власнику у зв`язку з припиненням тимчасового вилучення майна або до постановлення слідчим суддею, судом ухвали про накладення арешту на майно.
Відсутність обвинувального вироку чи будь-яких інших рішень про визнання незаконними дій чи бездіяльності посадових осіб не може ставитись у пряму залежність з наявністю підстав для відшкодування шкоди у цивільних правовідносинах, оскільки суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, оцінює надані сторонами докази, крім того, з огляду на статтю 1174 ЦК України для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади встановлення наявності їх вини не є обов`язковою.
Подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 06 грудня 2023 року у справі № 303/1776/19.
Судом встановлено, що 29 лютого 2024 року старшим дізнавачем ХРУП № 1 ГУ НП в Харківській області було вилучено автомобіль марки Ford моделі Fiesta та визнано його речовим доказом у кримінальному провадженні № 12024226130000116.
Підставою для затримання та вилучення майна стала помилкова ідентифікація транспортного засобу через збіг номерів. Як з`ясувалося, сам автомобіль позивача з номером кузова НОМЕР_1 за обліками Генерального секретаріату МОКП-Інтерпол не значився. Натомість у міжнародному розшуку як викрадений перебував інший транспортний засіб марки GENERAL MOTORS (1986 року виробництва), номер двигуна якого НОМЕР_3 співпадав з останньою частиною ідентифікаційного номера (VIN) вилученого автомобіля Ford Fiesta. 
18.04.2024 постановами старшого дізнавача були призначені судово-трасологічна та судово-технічна експертизи. 25.05.2024 експерт звернувся з клопотанням до дізнавача про надання автомобілю FORD FIESTА, просив забезпечити огляд об`єкта дослідження в умовах спеціалізованого СТО. Попереджено, що у разі незадоволення в термін більше 45 календарних днів, буде складено повідомлення про неможливість надання висновку.
Разом з тим, дане клопотання експерта працівниками досудового розслідування не було виконано, внаслідок чого експертиза не була проведена.
В судовому засіданні прокурор не надав відповіді, як представник органу, який здійснював процесуальне керівництво у кримінальному провадженні – щодо причин тривалого невиконання клопотання експерта про надання транспортного засобу для огляду. Матеріали справи також не містять відповідних даних.
04.08.2024 дізнавачем повторно винесено постанову про призначення експертиз. 19.08.2024 направлено клопотання судового експерта про надання на дослідження до транспортного засобу FORD FIESTA. 05.09.2024 дізнавач звернувся до директора Харківського НДЕКЦ МВС України з листом, у якому зазначив про відсутність повноважень у поліції щодо транспортування транспортних засобів та просив забезпечити виїзд експерта до місця зберігання автомобіля для проведення його огляду (а.с. 91).
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2024 року скаргу ОСОБА_1 зобов`язано дізнавача повернути автомобіль, оскільки на вилучені речі арешт не накладався, а сам автомобіль не є предметом кримінального правопорушення. Автомобіль було повернуто позивачу 24.09.2024.
11.12.2024 кримінальне провадження №12024226130000116 було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального проступку. 
Як убачається з обставин справи, у межах кримінального провадження уповноваженими особами органу досудового розслідування було здійснено вилучення транспортного засобу позивача з метою забезпечення проведення необхідних слідчих (розшукових) дій, у тому числі експертного дослідження. Такі дії загалом відповідають наданим законом повноваженням та спрямовані на досягнення завдань кримінального провадження. Оцінка правомірності таких дій повинна здійснюватися з урахуванням їх мети, обсягу повноважень відповідних посадових осіб та дотримання розумних строків.
Разом з тим, після призначення відповідної експертизи експертом було подано клопотання про забезпечення огляду транспортного засобу, необхідного для проведення повного та об`єктивного дослідження. Однак зазначене клопотання дізнавачем належним чином розглянуто та виконано не було, що призвело до фактичної неможливості проведення експертного дослідження у розумні строки.
Унаслідок такої бездіяльності транспортний засіб позивача протягом тривалого часу перебував на спеціальному майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів, що об`єктивно обмежувало право позивача на володіння, користування та розпорядження належним йому майном.
Суд зазначає, що обов`язок забезпечення ефективного та своєчасного проведення процесуальних дій, у тому числі створення належних умов для виконання експертних досліджень, покладається на орган досудового розслідування. Невиконання клопотання експерта без поважних причин свідчить про недотримання принципу розумності строків та належної процесуальної поведінки.
Таким чином, хоча первинне вилучення транспортного засобу було здійснено в межах наданих законом повноважень, подальша бездіяльність дізнавача, яка полягала у невжитті заходів для забезпечення проведення експертизи, призвела до непропорційного та невиправданого втручання у майнові права позивача.
Відтак, незаконність дій органів поліції щодо тривалого позбавлення позивача права користування майном підтверджується матеріалами справи. З огляду на це, суд відхиляє доводи представника прокуратури про відсутність підстав для відшкодування шкоди.
Щодо відшкодування моральної шкоди, суд погоджується з тим, що позивач був незаконно позбавлений можливості вільно користуватися своїм майном. Ця ситуація спричинила йому моральні страждання, психологічний дискомфорт, відчуття несправедливості та вимагала докладання додаткових зусиль для нормалізації життя і захисту своїх прав. Крім того, підтверджено, що позивач має ряд хронічних захворювань (зокрема, цукровий діабет 2 типу та гіпертонічну хворобу ІІ ст.), які мають властивість загострюватися на фоні стресу.
Проте, заявлена до стягнення сума у розмірі 300 000 грн є надмірною та такою, що не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості. З огляду на характер правопорушення, відсутність незворотних наслідків та обсяг завданих моральних страждань.
Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Положеннями статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (рішення Європейського суду з прав людини «STANKOV v. BULGARIA», № 68490/01, від 12 липня 2007 року).
Об`єднана палата Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду зазначає, що в постанові 01 березня 2021 року в справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18) вказано, що «за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди».
Відповідно до роз`яснень викладених у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 з подальшими змінами "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.
Крім того, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.
Виходячи з цих обставин, суд, беручи до уваги характер і тривалість моральних страждань позивача пов`язаних з неможливістю використовувати належний йому автомобіль за призначенням, вважає за необхідне стягнути з Державного Бюджету України на користь ОСОБА_1 5 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.
Щодо заперечень Державної казначейської служби про відсутність відповідних бюджетних призначень, суд зазначає, що кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України, і відсутність спеціальної статті видатків не може обмежувати конституційне право особи на відшкодування шкоди, завданої незаконними діями державних органів.
З урахуванням того, що саме на державу покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц (провадження № 14-515цс19) дійшла висновку про те, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав.
Порядок виконання судових рішень про стягнення коштів з державного органу визначений Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05 червня 2012 року № 4901-VI, яким встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.
Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, то ці витрати суд покладає на рахунок держави.
Керуючись ст. 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд –
ухвалив:
Позов ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Стягнути з державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку державного бюджету України через державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 5 000,00 (п`ять тисяч) грн. 
В іншій частині позову – відмовити.
Судові витрати віднести за рахунок держави.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування (ім`я) сторін:
позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;
відповідач Держава Україна в особі Державної казначейської служби України, код ЄДРПОУ 37567646, адреса: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 6;
третя особа: Харківська обласна прокуратура в особі Київської окружної прокуратури м. Харкова, код ЄДРПОУ 02910108, адреса: 61001, м. Харків, вул. Б.Хмельницького, буд. 4.

Суддя О. В. Пруднікова