Справа № 750/15927/25 	Головуючий у 1 інстанції Лямзіна Н. Ю. 	
Провадження № 33/4823/236/26 	  	
Категорія - ст. 124 КУпАП  	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2026 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі:
Головуючого - судді Салая Г.А.,
за участі:
захисника Ширая А.А.;
потерпілої ОСОБА_1 ,
представника потерпілої ОСОБА_1 – адвоката Сагаля С.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 – адвоката Ширая А.А. на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 січня 2026 року, 

У С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн 00 коп. 
Стягнуто з нього на користь держави судовий збір у сумі 665 грн 60 коп. 

Місцевим судом встановлено, що 14.11.2025 року, близько 16:05 год. у м. Чернігові по просп. Перемоги, 104, водій ОСОБА_2 керував транспортним автомобілем «MERSEDES-BENZ VITO», д.н.з. НОМЕР_1 та рухався зі сторони вул. Олега Міхнюка по просп. Перемоги в напрямку вул. Мстиславська та проїхав вищезазначене перехрестя на забороняючий сигнал світлофора (червоний) в результаті чого трапилось зіткнення з автомобілем «KIA PICANTO», д.н.з. НОМЕР_2 , котрий рухався зі сторони вул. Мстиславської по просп. Перемоги у напрямку вул. Гончої. У результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, осіб постраждалих немає. ОСОБА_2 порушив п.п. 7.8.3 (е) ПДР України, за що передбачено відповідальність за ст. 124 КУпАП. 

Не погоджуючись із постановою суду захисник подав апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_2 , в якій просить скасувати постанову суду та провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Просить викликати та допитати в судовому засіданні свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . 
Зазначає, що суд, визнаючи ОСОБА_2 винуватим, не правильно встановив фактичні обставини справи та не прийняв до уваги докази (відеозапис), які свідчать про те, жовтий сигнал світлофору, для напрямку руху по просп. Перемоги, яким рухався водій ОСОБА_2 «загорівся» лише у момент зіткнення транспортних засобів під керуванням ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Червоний сигнал світлофора для напрямку руху водія ОСОБА_2 «загорівся» вже після того як відбулося зіткнення та транспортні засоби учасників ДТП зупинилися. Крім того, у момент виїзду автомобіля «MERSEDES-BENZ VITO» під керуванням ОСОБА_2 на перехрестя просп. Перемоги – вул. Гончої, на світлофорі, для напрямку руху водія ОСОБА_2 був ще ввімкнений зелений сигнал світлофору, а саме, його третє мигання. Вказує, що допитаний у суді свідок ОСОБА_5 пояснив, рішення про складання протоколу відносно ОСОБА_2 було прийнято на підставі пояснень свідків, присутніх на місці пригоди, зокрема малолітньої ОСОБА_4 , а також пояснив, що йому телефонував з приводу обставин ДТП його колега, співробітник Управління патрульної поліції, який є сином потерпілої ОСОБА_6 . Зазначає, що поліцейський є в його підпорядкуванні, тому такі відомості у сукупності з іншими даними, свідчать про необ`єктивність та упередженість рішення поліцейського ОСОБА_5 . Крім того, на початку запису один поліцейський коментує іншому про те, що у ДТП винувата саме водій «Кіа». Захисник заявляв у судовому засіданні про допит свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , однак суд відхилив таке клопотання через неотримання ними повісток. Тому вважає, що у судовому засіданні було об`єктивно встановлено, що водій ОСОБА_2 не порушив вимоги п. 8.7.3 (е) ПДР, оскільки не виїжджав на перехрестя на червоний сигнал світлофору, що ставиться йому у вину. 

Заслухавши апелянта, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити із викладених підстав, потерпілу ОСОБА_1 та її представника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги та вважали рішення суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вищевказані вимоги закону судом першої інстанції дотримано у достатньому обсязі і висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, підтверджується зібраними по справі доказами. 

Так, порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.

Характеризуючою ознакою дорожньо-транспортної пригоди є те, що при зіткненні двох або більше транспортних засобів, порушення ПДР може бути допущено усіма його учасниками, але у причинно-наслідковому зв`язку із пригодою можуть бути порушення одного із водіїв.
Причинно-наслідковий зв`язок між пригодою та порушенням ПДР України встановлюється у кожному конкретному випадку на підставі повного і всебічного дослідження доказів зібраних працівниками поліції та наданих учасниками.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 513073 від 14.11.2025 слідує, що 14.11.2025 року, близько 16:05 год. у м. Чернігові по просп. Перемоги, 104, водій ОСОБА_2 керував транспортним автомобілем «MERSEDES-BENZ VITO», д.н.з. НОМЕР_1 та рухався зі сторони вул. Олега Міхнюка по просп. Перемоги в напрямку вул. Мстиславська та проїхав вищезазначене перехрестя на забороняючий сигнал світлофора (червоний) в результаті чого трапилось зіткнення з автомобілем «KIA PICANTO», д.н.з. НОМЕР_2 , котрий рухався зі сторони вул. Мстиславської по просп. Перемоги у напрямку вул. Гончої. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, осіб постраждалих немає. ОСОБА_2 порушив п.п. 7.8.3 (е) ПДР України, за що передбачено відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Такі обставини (рух на червоний сигнал світлофору) були встановлені на момент складення протоколу зі слів свідків, присутніх на місці ДТП, зокрема неповнолітньої ОСОБА_4 . 

Потерпіла ОСОБА_1 як на місці ДТП у письмових поясненнях, так і судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції пояснювала, що виїхавши на перехрестя для повороту ліворуч, пропустила автомобілі, які рухалися назустріч прямо та на червоний сигнал світлофора почала маневр повороту ліворуч, коли несподівано, на великій швидкості на перехрестя виїхав автомобіль «Мерседес» та вчинив зіткнення з її автомобілем. 

У своїх письмових поясненнях водій ОСОБА_2 пояснював, що рухаючись по просп. Перемоги, здійснив зіткнення з автомобілем, який повертав ліворуч. У судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_2 стверджував, що здійснював рух на зелений сигнал світлофора. У суді апеляційної інстанції, апелянт, посилаючись на відеозапис, стверджує, що ОСОБА_2 виїжджав на жовтий сигнал світлофора, тоді як у вину йому безпідставно ставиться рух на червоний сигнал. 

Зі схеми місця ДТП вбачається місцезнаходження автомобілів після ДТП та характерні пошкодження (у автомобіля «Мерседес» – руйнація передньої лівої частини, у автомобіля «Кіа» – руйнація передньої частини).

Відповідно до вказаного у протоколі п. 8.7.3 е) Правил дорожнього руху вбачається, що червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоні миготливі сигнали забороняють рух.

Пунктом 8.7.3 ґ) Правил дорожнього руху передбачено заборону руху на жовтий сигнал, який попереджає про наступну зміну сигналів.

У провину ОСОБА_2 ставиться те, що його дії пов`язані із виїздом на перехрестя на забороняючий сигнал світлофора, що перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася.

Верховний Суд у постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 751/5437/17 виснував, що за змістом пп «ґ» п. 8.7.3. ПДР України вбачається, що жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів. У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися у місцях, визначених п. 8.10 цих Правил.

Водіям, які у разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху (пункт 8.11 ПДР).

Як убачається із установлених у цьому судовому провадженні обставин, у тому числі і з відеозапису із камер вуличного спостереження, наданого представником потерпілої суду першої інстанції, жодних вагомих причин, які б унеможливлювали зупинку керованого ОСОБА_2 транспортного засобу на перехресті перед світлофором на його забороняючий сигнал, не вбачається і саме такі його дії перебувають у причинному зв`язку з настанням наслідків – дорожньо-транспортної пригоди. 

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 здійснював рух на жовтий, а не червоний (згідно з п.п. ПДР, що ставиться йому у вину), не спростовують того факту, що рух ним було здійснено на забороняючий сигнал і такі його дії перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із настанням наслідків. 

З урахуванням наведеного, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП відповідають дослідженим судом фактичним обставинам справи.

Не підлягають дослідженню судом доводи апеляційної скарги про порушення ПДР іншим учасником ДТП, оскільки такі виходять за межі розгляду цієї справи.

За таких обставин, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається, постанова суду відповідає вимогам закону і підстав для її скасування чи зміни не вбачається. 

Керуючись ст. ст. 293, 294 КУпАП, суд, -  

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Ширая А.А. – залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 січня 2026 року щодо ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП – без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає. 

Суддя	Г. А. Салай