Справа № 420/11796/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді –Юхтенко Л.Р.,

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , місце знаходження: АДРЕСА_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (код ЄДРПОУ 39816845, місце знаходження: 03135, м. Київ, просп. Перемоги, 14) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу,-
ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , місце знаходження: АДРЕСА_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (код ЄДРПОУ 39816845, місце знаходження: 03135, м. Київ, просп.. Перемоги, 14), в який позивач просить:
визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ116584 від 018.03.2025 року.
Ухвалою від 23 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.
Позовна заява обґрунтована тим, що оскаржувана постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
Так, позивач зазначає, що під час рейдової перевірки 14.02.2025 року посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області було проведено перевірку транспортного засобу MAN НОМЕР_2 , власником якого є позивач та виявлено порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме: встановлена відсутність у водія щоденні листки реєстрації режиму праці та відпочинку за 04.02.2025, 06.02.2025, 08.02.2025, 09.02.2025, 12.02.2025, 14.02.2025.
Позивач зазначає, що у постанові у графі допущеного порушення законодавства про автомобільний транспорт чітко не зазначено пункт, частина та стаття порушеного закону.
З наведених підстав позивач вважає, що постанова про застосування до позивача адміністративно- господарського штрафу є протиправною.
До суду 07 травня 2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідачем правомірно застосовано до позивача розмір штрафу, оскільки в ході рейдової перевірки було зупинено транспортний засіб MAN 19.414 державний номерний знак НОМЕР_2 / SCHMITZ SCF 24 G державний номерний знак НОМЕР_3 , водій ОСОБА_2 . 
Транспортний засіб обладнано аналоговим тахографом.
Під час здійснення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено порушення, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ. Здійснення перевезення вантажу за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 Закону № 2344-ІІІ: а саме: відсутні тахокарти за 14.02.2025, 12.02.2025, 09.02.2025, 08.02.2025, 06.02.2025, 05.02.2025, 04.02.2025. 
Відсутність усіх необхідних документів, визначених положеннями Закону № 2344-ІІІ, на момент проведення рейдової перевірки, та встановлені за наданими документами обставини, знайшли своє відображення в акті від 14.02.2025 АР № 092396. 
В поясненнях водія про причини порушень зазначено: «ознайомлений, з порушенням згоден». Особа перевізника позивачем не заперечується. 
Щодо форми акту проведення перевірки та оскаржуваної постанови, представник відповідача зазначив, що що матеріали перевірки складені за формами, визначеними Порядком № 1567. 
Оскаржувана постанова містить посилання на акт АР № 092396, який містить як норми законодавства про автомобільний транспорт, порушені автомобільним перевізником, так і ретельний опис допущених порушень. 
Крім того представник відповідача звертає увагу, що постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу за своїм змістом є документом, що засвідчує тільки факт притягнення до відповідальності за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт та виноситься за формою згідно додатку 5 до Порядку № 1567. 
До суду 28 травня 2025 року від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких просив задовольнити позовні вимоги.
Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив таке.
Суд встановив, що в ході рейдової перевірки працівниками відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області було зупинено транспортний засіб MAN 19.414 державний номерний знак НОМЕР_2 / SCHMITZ SCF 24 G державний номерний знак НОМЕР_3 , водій ОСОБА_2 , що належить ФОП ОСОБА_1 . 
Працівниками відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області було встановлено, що вказаний транспортний засіб обладнано аналоговим тахографом.
Під час здійснення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено порушення, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ. Здійснення перевезення вантажу за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 Закону № 2344-ІІІ: а саме: відсутні тахокарти за 14.02.2025, 12.02.2025, 09.02.2025, 08.02.2025, 06.02.2025, 05.02.2025, 04.02.2025. 
За результатами проведеної перевірки працівниками відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області складено акт від 14.02.2025 АР № 092396 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.
У акті зазначено, що за порушення передбачена відповідальність ч. 1 абз. 3 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
У акті водій надав пояснення про причини порушень та зазначено: «ознайомлений, з порушенням згоден» та підписав вказаний акт.
Матеріалами справи підтверджено, що позивачу було відправлено запрошення від 25.02.2025 року на розгляд справи, яке відбудеться 18 березня 2025 року.
Матеріалами справи підтверджено, що за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт Відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби з безпеки прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ116584 від 18 березня 2025 року, яким постановлено стягнути з ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф у сумі 17000 грн, за допущене порушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 абз. 3 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Суд встановив, що позивач подавав до Державної служби України з безпеки на транспорті скаргу на вказану постанову. Однак, листом Державної служби України з безпеки на транспорті від 31.03.2025 року скарга позивача була без задоволення, а постанова, - без змін.
Проаналізувавши положення чинного законодавства, обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не належать задоволенню, з огляду на таке.
За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України - Міністра розвитку громад, територій та інфраструктури (далі - Міністр) і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті. 
Згідно зі ст.5 Закону України «Про автомобільний транспорт» №2344-ІІІ (далі - Закон №2344-ІІІ) основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.
Відповідно до ст.6 Закону №2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначається Порядком №1567.
Згідно з п.15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.
Відповідно до п.п. 20, 21, 22 Порядку № 1567 виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.
У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).
У разі відмови водія від підписання акта рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис.
Статтею 48 Закону №2344-III встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Аналіз положень статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено на необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.
Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010 (далі - Інструкція № 385).
Відповідно до п. 1.3. Інструкції № 385 ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення 
пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).
Відповідно до пункту 1.4 Інструкції № 385 контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;
тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.
Відповідно до п. 3.1. цієї Інструкції виробники транспортних засобів, перевізники, водії та ПСТ використовують тахографи, тахокарти, картки до цифрових тахографів, тип яких затверджено відповідно до вимог ЄУТР. 
Згідно з положеннями пункту 3.3 Інструкції № 385, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: - забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; - своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; - використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; - має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; - у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв); - у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.
Відповідно до п. 3.5. Інструкції № 385 перевізники: забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, 
а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому. 
Згідно з п.3.6. цієї Інструкції перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно 
з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку: правильності роботи тахографа та відповідності його типу згідно із законодавством (обов`язковість установлення тахографа певного типу - аналоговий або цифровий, позначка затвердження типу згідно з ЄУТР); наявності та цілісності таблички тахографа та його пломб, 
а також маркування таблички та пломб тахографа знаком ПСТ, внесеним до Переліку; дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа; дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом; наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа; строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа. 
Пунктом 6.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 340 від 07.06.2010 визначено, що водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).
Матеріалами справи підтверджено, що в ході рейдової перевірки працівниками відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області було зупинено транспортний засіб MAN 19.414 державний номерний знак НОМЕР_2 / SCHMITZ SCF 24 G державний номерний знак НОМЕР_3 , водій ОСОБА_2 , що належить ФОП ОСОБА_1 . 
Працівниками відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області було встановлено, що вказаний транспортний засіб обладнано аналоговим тахографом.
Під час здійснення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено порушення, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ. Здійснення перевезення вантажу за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 Закону № 2344-ІІІ: а саме: відсутні тахокарти за 14.02.2025, 12.02.2025, 09.02.2025, 08.02.2025, 06.02.2025, 05.02.2025, 04.02.2025. 
За результатами проведеної перевірки працівниками відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області складено акт від 14.02.2025 АР № 092396 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.
У акті зазначено, що за порушення передбачена відповідальність ч. 1 абз. 3 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
У акті водій надав пояснення про причини порушень та зазначено: «ознайомлений, з порушенням згоден» та підписав вказаний акт.
Суд зазначає, що відповідно до п.3.6. цієї Інструкції саме перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з п. 3.5. цієї Інструкції саме перевізники забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий).
Згідно з абз. 3 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Суд зазначає, що позивачем не надано докази на спростування фактів, встановлених інспектором під час рейдової перевірки транспортного засобу 14.02.2025 року.
Доводи позивача, щодо відсутності у постанові у графі допущеного порушення законодавства про автомобільний транспорт пункту, частини та статті порушеного закону, відхиляються судом, оскільки наведена інформація міститься у акті перевірки, за результатами розгляду якого із наявними у справі доказами, була прийнята оскаржувана постанова.
Також суд враховує, що позивач був належним чином та завчасно повідомлений про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, проте не скористався своїм правом на участь у розгляді справи. 
Так, згідно з п.25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в органі, державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.
Положеннями п.26 Порядку №1567 передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.
У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі (п. 27 Порядку № 1567).
З аналізу цих правових норм слідує, що на орган державного контролю покладено обов`язок повідомити уповноважену особу суб`єкта господарювання про час і місце розгляду справи про порушення одним із способів: під розписку або рекомендованим листом із повідомленням. Справа розглядається за участю уповноваженої особи суб`єкта господарювання за виключенням випадку коли уповноважена особа, яка належним чином повідомлена про дату і час розгляду справи, не з`явилася.
Суд зазначає, що Порядком №1567 не передбачена можливість розгляду справи про порушення без участі суб`єкта господарювання у разі відсутності інформації щодо вручення суб`єкту господарювання повідомлення про розгляд справи.
Разом з цим, суд встановив, що Відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби з безпеки на адресу позивача було направлено запрошення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та/або порушення Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до якого запропоновано позивачу прибути 18 березня 2025 року до Відділу для участі у розгляді справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт по акту перевірки № 092396 від 14.02.2025 року. 
Таким чином, суд доходить висновку, що на підставі поданих документів відповідачем правомірно прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ116584 від 18.03.2025 року в сумі 17000 грн стосовно позивача.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, оцінюючи встановлені судом обставини та факти, суд доходить висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративного-господарського штрафу №ПШ116584 від 18.03.2025 року є безпідставними та не належать задоволенню.
Щодо судового збору, то відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, сплачений позивачем судовий збір поверненню не підлягає. 
У зв`язку з тим, що судові витрати пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз в цій справі відсутні, жодні судові витрати не належать стягненню з позивача на користь відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд 

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , місце знаходження: АДРЕСА_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (код ЄДРПОУ 39816845, місце знаходження: 03135, м. Київ, просп. Перемоги, 14) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу,- відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295,297 КАС України, з урахуваннямп.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко

.