УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №278/5806/25 Головуючий у 1-й інст. Мокрецький В. І. 
Номер провадження №33/4805/579/26
Категорія ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Кузнецов Д. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Кузнецов Д.В., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Словінського С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Словінського Сергія Антоновича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Житомирського районного суду Житомирської області від 20 січня 2026 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Житомирського районного суду Житомирської області від 20 січня 2026 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік. Закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду, 10.11.2025 року о 9 годині 52 хвилин ОСОБА_1 по вул. Шкільній, 56 у с. Тетерівка, Житомирського району у порушення вимог п. 2.9 а) ПДР керував автомобілем «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, при цьому порушуючи п.п.12.1, 13.1 цих Правил не вибрав безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого з`їхав у кювет, внаслідок чого транспортний засіб пошкоджено.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Словінський С.А., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. У заявленій скарзі посилається на відсутність у справі доказів керування автомобілем та зупинки працівниками поліції водія, відеозапис події не є безперервним.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.
Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст.251 КУпАП.
Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП. 
Згідно з вимогами ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
Адвокатом подана апеляційна скарга в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. 
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції загалом дотримані і висновок суду про визнання  ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за порушення ним п.2.9а ПДР, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає положенням статей 283, 284 КУпАП. 
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №508796 від 10 листопада 2025 року вбачається, що 10.11.2025 о 09 год. 52 хв. по вул. Шкільній, 56 в с. Тетерівка ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skoda номерний знак НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд проводився у закладі охорони здоров`я у лікаря нарколога, що підтверджується висновком №514 від 10.11.2025. Від керування транспортним засобом відсторонений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.17).
За змістом п.2.9а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція).
Відповідно до п.6 І-го розділу Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до п.7 І-го Розділу Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).
Відповідно до ч.ч. 2-5 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться в присутності двох свідків. Матеріали обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.9а Правил дорожнього руху України, крім вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення, підтверджується: тестом №581 від 10.11.2025 технічного засобу «Drager Alcotest 6810», результат огляду 2,48% проміле (а.с.18); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.19); висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10.11.2025, згідно якого ОСОБА_1 10.11.2025 о 10 год. 45 хв. перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с.20); розпискою про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП (а.с.21); розпискою про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу від 10.11.2025 (а.с.22); розпискою про ознайомлення водія з вимогами ч.1 ст.266 КУпАП щодо відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом (а.с.23); копією свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатору Alcotest 6810 (а.с.26); наявним в матеріалах справи відеозаписом (а.с.27).
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності і взаємозв`язку та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені і зібрані у визначеному процесуальним законом порядку.
З приводу апеляційних доводів сторони захисту про відсутність в матеріалах справи доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються сукупністю вказаних доказів. 
Суддя місцевого суду вірно дав оцінку доводам сторони захисту щодо відсутності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, зазначивши, що вказане підтверджується матеріалами справи, зокрема, поясненнями водія, зафіксованими після приїзду працівників поліції, який зазначав, що їхав у стані сп`яніння, бо хотів покататись та з`їхав у кювет.
Також, відповідно до наявних відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, вбачається, що працівники поліції, приїхавши на місце події, виявили на узбіччі в кюветі автомобіль Skoda сірого кольору, в якому перебував водій ОСОБА_1 , особу якого згодом було встановлено. В ході спілкування водій неодноразово повідомляв працівникам поліції, що вирішив покататися та з`їхав в кювет, випив трішки алкоголю. У ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та поліцейськими було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу «Drager» на місці зупинки транспортного засобу, на що він погодився. Пройшовши огляд за допомогою газоаналізатору «Драгер», ОСОБА_1 не погодився із результатами огляду – 2,48% проміле. Тому водію запропонували проїхати до медичного закладу, на що він погодився. В медичному закладі ОСОБА_1 повторно пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», результат огляду склав 2,47%проміле, про що лікар видав відповідний висновок. Також у ОСОБА_1 відібрали кров на вміст етанолу. Працівники поліції роз`яснили водію права, передбачені законодавством, та повернувшись на місце події, склали адміністративні матеріали за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, з якими ознайомили ОСОБА_1 . 
Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, який опосередковано узгоджується із наявним відеозаписом, а доводи скаржника у цій частині суд вважає необґрунтованими та розцінює як намагання уникнути адміністративної відповідальності. Суд також виходить із того, що на місці пригоди в перші хвилини прибуття працівників поліції ОСОБА_1 не висловлював жодних заперечень щодо керування транспортним засобом, навпаки зазначав, що вирішив покататися, з`їхав в кювет, після чого викликав евакуатор, аби доставити авто в Житомир. Саме такі первинні покази ОСОБА_1 на думку суду є найбільш правдивими та достовірними, оскільки особливість психіки людини в перші секунди, хвилини після події не дозволяє їй за короткий проміжок часу вигадати чи спотворити дійсність життєвої ситуації та створити неправдиве алібі для себе, та не встигає сформувати у своїй уяві хибну версію минулої поведінки та правдоподібно повідомити про неї допитувача. Тому первинні покази водія ОСОБА_1 , які зафіксовані одразу на місці, на переконання суду, є найбільш правдоподібними, достовірними, та обґрунтовано враховано судом при розгляді справи. 
Також згідно відеозапису ОСОБА_1 не повідомляв працівникам поліції, що за кермом була інша особа, не вказував про наявність інших осіб у автомобілі, такі особи не перебували поруч з автомобілем на місце події. 
За вказаних обставин, апеляційний суд вважає безсумнівним та доведеним достатніми доказами факт виконання функцій водія та керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. 
Доводи апелянта про те, що наданий відеозапис не є повним (відсутнє відео тривалістю 09 хв. 32 сек. між файлом №1 та №2) є слушними, однак зміст зафіксованих подій не викликає сумнівів того, що ОСОБА_1 після прибуття працівників поліції на місце події, пройшов огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, де згідно висновку лікаря встановлене алкогольне сп`яніння. 
В цьому контексті суд звертає увагу на те, що пунктом 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 № 1026 передбачена безперервність здійснення відеозапису під час виконання поліцейськими своїх службових обов`язків.
Між тим, нормативними документами, які регламентують порядок виявлення та фіксації адміністративних правопорушень, складання протоколів про адміністративні правопорушення та направлення відповідних матеріалів до суду не передбачено обов`язковості надавання усього відеозапису, здійсненого у ході виконання поліцейським своїх службових обов`язків. При цьому переривання відеозапису для складання протоколу або інших дій, не пов`язаних із безпосереднім спілкуванням поліцейських із водієм чи іншими учасниками, не є процесуальним порушенням, яке б призвело до беззаперечної неналежності такого відеодоказу.
На думку суду, долучені до протоколу файли відеозаписів, на яких зафіксовані події спілкування із ОСОБА_1 , проходження останнім огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі, виявлення стану алкогольного сп`яніння, та процесуальні дії, які при цьому вчинили поліцейські, об`єктивно доводять факт вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та порушення вимог пункту 2.9а ПДР. Відтак, зазначені доводи апелянта є безпідставними, оскільки вони спростовуються дослідженими доказами.
Наведені захисником доводи не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.
При цьому, суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).
Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], §41.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не надано.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.
Керуючись ст.294 КУпАП, суд 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Словінського Сергія Антоновича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Житомирського районного суду Житомирської області від 20 січня 2026 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: