Справа № 164/2805/25  Провадження №33/802/308/26 	Головуючий у 1 інстанції:Невар О. В. 	
	Доповідач: Клок  О. М.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2026 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., з участю секретаря Зубрицької А.М., прокурора Добрянського М.З., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Масюк Г.С., розглянувши апеляційну скаргу захисника Масюк Г.С. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Маневицького районного суду Волинської області від 09 березня 2026 року стосовно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.172-4 КУпАП, 
В С Т А Н О В И В
Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , інспектора прикордонної служби 2 категорії – начальнкиа групи режиму та документального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-4 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5 100 грн з конфіскацією отриманого від підприємницької діяльності доходу в сумі 490 890 грн 60 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 656 грн 60 коп. 
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він,  працюючи на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії - начальника групи режиму та документального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 , будучи військовою посадовою особою згідно із п. п. „г” п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України „Про запобігання корупції” (далі – Закон) та примітки до ст. 172-4 КУпАП порушив обмеження щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності, а саме: займався іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової та творчої діяльності, медичної та суддівської практики, інструкторської практики із спорту) підприємницькою діяльністю, внаслідок чого отримав дохід на суму 490 890 гривень 60 копійок чим порушив обмеження, передбачені ч. 1 ст. 25 Закону України „Про запобігання корупції” та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність, за яке передбачена ч. 1 ст. 172-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Не погоджуючись із вказаною постановою судді захисник ОСОБА_1 – адвокат Масюк Г.С. подав апеляційну скаргу, у якій покликається на її незаконність та необгрунтованість через неповноту з’ясування усіх фактичних обставин справи, неналежну оцінку наявним у справі доказам. Стверджує, що при призначенні наказом № 155-ОС від 20 лютого 2023 року на посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії ОСОБА_1 не було проінформовано про те, що займана ним посада підпадає під перелік військових посад, на які поширюються обмеження, установлені Законом України «Про запобігання корупції», що є свідченням відсутності у його діях умислу на вчинення даного правопорушення, який є обов’язковою складовою його суб’єктивної сторони. Сам ОСОБА_1 безпереривно перебував на військовій службі, тому фактично підприємницьку діяльність здійснювала його цивільна дружина – ОСОБА_2 . Також звертає окрему увагу апеляційного суду на те, що санкцією ч. 1 ст. 172-4 КУпАП, у тому числі, передбачена відповідальність у виді конфіскації отриманого доходу від підприємницької діяльності. Тоді як банківська виписка, на підставі якої було зроблено висновок про отриманий дохід, фіксує лише рух коштів на рахунку ФОП, тому не може слугувати доказом отримання ОСОБА_1 реального доходу від здійснення ним підприємницької діяльності, що безпідставно не було ураховано судом. Окремо акцентує увагу на тому, що фактичне перебування останнього у статусі фізичної особи – підприємця у період його перебування на військовій посаді, не завдало шкоди державним та суспільним інтересам, жодних шкідливих наслідків від таких його дій не настало. У зв`язку із цим, просить постанову судді першої інстанції скасувати. а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діх складу даного адміністративного правопорушення. 
У заперечення на апеляційну скаргу прокурор Добрянський М.З. просить постанову судді Маневицького районного суду Волинської обалсті від 09 березня 2026 року залищшити без зміни, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Масюк Г.С., які, кожен окремо, підтримали скаргу із наведених у ній мотивів, прокурора, який просив її залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без зміни, доходжу такого висновку.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно із положеннями ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Статею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративні правопорушення, суд з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Вказаних вимог закону судом першої інстанції дотримано.
Висновки суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-4 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, та належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності та взаємозв`язку.
Відповідно до ч. 7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.
Так частиною 1 ст. 172-4 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення особою встановлених законом обмежень щодо зайняття іншою оплачуваною діяльністю (крім викладацької, наукової та творчої діяльності, медичної та суддівської практики, інструкторської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю.
Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 25 вказаного Закону особам, зазначеним у п. 1 ч. 1 ст. 3 цього Закону, забороняється займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю, якщо інше не передбачено Конституцією або законами України. Особа, призначена (обрана) на посаду, зазначену в пункті 1 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язана не пізніше 15 робочих днів з дня призначення (обрання) на посаду здійснити дії, спрямовані на припинення підприємницької діяльності та припинення її повноважень у складі правління, інших виконавчих чи контрольних органів, наглядової ради підприємства або організації, що має на меті одержання прибутку (крім випадків, якщо особа здійснює функції з управління акціями (частками, паями), що належать державі чи територіальній громаді, та представляє інтереси держави чи територіальної громади в раді (спостережній раді)), якщо інше не передбачено Конституцією або законами України. У строк, визначений абзацом першим цієї частини, особі, призначеній (обраній) на посаду, зазначену в пункті 1 частини першої статті 3 цього Закону, забороняється здійснювати підприємницьку діяльність, брати участь у діяльності та прийнятті рішень відповідними органами з дня призначення (обрання) на посаду та отримувати будь-які доходи (винагороду тощо) у зв`язку із здійсненням підприємницької діяльності або перебуванням у таких органах. 
Вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення стверджується зібраними по справі доказами, які наведені у постанові місцевого суду. Вказані докази проаналізовані місцевим судом та їм дана належна юридична оцінка.
Судом достеменно установлено, що ОСОБА_1 , будучи інспектором прикордонної служби 2 категорії - начальником групи режиму та документального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до п. п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону є суб`єктом, на якого поширюється дія зазначеного Закону.
З 19 червня 2024 року зареєстрований як фізична особа-підприємець з основним видом діяльності за КВЕД – «діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування», протягом 2024-2025 років та, попри установлені обмеження щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності установлені Законом, займався підприємницькою діяльністю.
Факт перебування на військовій службі та одночасне його перебування у статусі фізичної особи – підприємця, ОСОБА_1 під сумнів не ставить.
Ураховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що ОСОБА_1 , будучи з 20 лютого 2023 військовою посадовою особою та одночасно суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», у порушення вимог ст. 25 Закону України Про запобігання корупції, у термін до 07 березня 2023 року, не вжив заходів, спрямованих на припинення підприємницької діяльності. 
Тому, визнаючи його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-4 КУпАП, суддя дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність у діях останнього складу зазначеного адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, оскільки цей висновок ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні обставин даної справи, що стосуються часу, суті адміністративного правопорушення та вини вказаної особи у його вчиненні.
Не спростовують таких висновків судді і доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не був обізнаний із такими обмеженнями щодо сумісництва та суміщення із іншими видами діяльності, оскільки в силу ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно її дотримуватись, а також законів України, не посягати на права, свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від відповідальності. Тоді як у відповідності до ст. 61 Закону юридичні особи забезпечують розробку і вжиття заходів, які є необхідними та обґрунтованими для запобігання і протидії корупції у діяльності юридичної особи, однак це не тотожне поняттю наявного у них обов`язку інформувати кожного про наявність виниклих у них обмежень в силу займаної посади.
Також доводи апелянта про необізнаність ОСОБА_1 із вищезазначеними вимогами Закону, спростовуються змістом наявних у матеріалах справи письмових пояснень: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у яких значиться про щомісячні заняття антикорупційного спрямування з відповідним обліком у службовій документації з особовим складом.
Згідно витягу з Єдиного державного реєстру фізичних осіб – підприємців, як ФОП у ньому значиться ОСОБА_1 , а не його цивільна дружина, саме від його імені здійснювалась така діяльність, господарські операції, відомості про те, що остання здійснювала підприємницьку діяльність на підставі доручення, відсутні, тому саме перший підлягає адміністративній відповідальність за вчинене.
Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Санкція ч. 1 ст. 172-4 КУпАП передбачає відповідальність у виді штрафу в розмірі від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією отриманого доходу від підприємницької діяльності чи винагороди від роботи за сумісництвом.
Податковий кодекс України дає визначення, що доходом ФОП, який є платником єдиного податку, вважається дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі визначеній п. 292.3 ст. 293 ПКУ.
При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати та відшкодування, доходи у вигляді бюджетних грантів, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності (п. 292.1 ст. 292. ПКУ).
Зважаючи на визначене законом поняття доходу фізичної особи – підприємця, розмір конфіскованого судом доходу від здійснення підприємницької діяльності, відповідає банківській виписці по рахунку ФОП за період з 02 листопада 2024 року по 02 листопада 2025 року, тому підстав для зміни рішення суду у цій його частині, при перевірці доводів апеляційної скарги, не убачається. 
Постанова судді є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не знаходить.
На підставі вищенаведеного,керуючись ст. 294 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В
Апеляційну скаргу захисника Масюк Г.С. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Маневицького районного суду Волинської області від 09 березня 2026 року стосовно ОСОБА_1 – без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: