Справа № 309/413/26
Провадження № 2/309/197/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2026 року м. Хуст
Хустський районний суд Закарпатської області
в складі: головуючого-судді Сідей Я.Я.
з участю секретаря судового засідання: Свистак К.М.
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в місті Хуст цивільну справу за позовом:
ОСОБА_1 
до 
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу Рошинець Наталія Павлівна
про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:
Позивачка ОСОБА_1 , звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу Рошинець Наталія Павлівна про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. 
Уточнені позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 . На день його смерті він був зареєстрований в будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним проживали та були зареєстровані наступні особи: дружина - ОСОБА_1 , донька - ОСОБА_2 , син - ОСОБА_5 та донька - ОСОБА_3 .
Після смерті ОСОБА_4 , відкрилася спадщина на належне йому спадкове майно. До складу спадщини у відповідності до ст.1218 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) ввійшли всі права та обов`язки, що належали померлому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадкове майно склалося з житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який померлий побудував за життя і який йому належав на праві приватної власності та був зареєстрований у встановленим законом порядку за ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою ДПТІ від 10.06.2010 року за № 1411. Будинок побудований у 1989 року, що підтверджується технічним паспортом від 23.06.2014.
У сімейному колі вони вирішили, що спадщину після смерті ОСОБА_4 повинна оформити саме позивач, як дружина. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 написали заяви про відмову від спадкового майна. Неповнолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до вимог ч.4 ст. 1268 ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину.
Звернувшись до нотаріуса для оформлення спадщини на спадкове майно та надавши йому всі наявні документи, нотаріус роз`яснив про неможливість оформлення спадщини у нотаріальному порядку у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на житловий будинок, у зв`язку із чим свідоцтво на право на спадщину на вищевказане майно отримати неможливо, про що повідомив повідомленням від 6 травня 2025 року №110 /01-16. Враховуючи, що власник житла помер, то оформити правовстановлюючий документ на спадковий будинок не можливо, натомість в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі права власності на нерухоме майно відомості щодо реєстрації в реєстрі речових прав будинку відсутні.
Померлий за життя виготовив технічний паспорт на житловий будинок, від 23.06.2014 року, в якому зазначено, що вказаний будинок побудований 1989 року, який спадкоємець зареєстрував в Реєстрі будівельної діяльності за №970 від 26.09.2024 року.
А отже інакше як у судовому порядку вона не має можливості захистити свої права та права неповнолітнього сина.
У зв`язку чим, просить визнати за нею ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в рівних частках, по 1/2 частині кожному, в порядку спадкування майна після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .
В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилися, подавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує і просить такі задовольнити.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі, не заперечили проти задоволення позовних вимог. 
Третя особа приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Рошинець Наталія Павлівна у судове засідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи без її участі.
Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Відповідачами позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ними позову прийнято судом.
Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе у підготовчому засіданні ухвалити рішення про задоволення уточнених позовних вимог з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 року, яке видане Хустським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області (а.с.11). 
Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, в тому числі, на житловий будинок, розташований в : АДРЕСА_1 , який померлий побудував за життя і який йому належав на праві приватної власності та був зареєстрований у встановленим законом порядку за ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою ДПТІ від 10.06.2010 року за № 1411.
Суд констатує, що позивач після смерті свого чоловіка відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, як спадкоємець за законом першої черги спадщину прийняла, оскільки на день смерті спадкодавця була зареєстрована та проживала з ним у спадковому будинку, а також у встановлений законодавством термін звернулася до державного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини.
Крім позивача спадкоємцем за законом першої черги після смерті спадкодавця є відповідачки по справі доньки , які до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталися, спадщину не прийняли та не заперечує проти визнання права власності на спадковий будинок за позивачем, що стверджується письмовими заявами.
Згідно положень ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.
У зв`язку з необхідністю прийняття спадщини, що залишилася після смерті спадкодавця, позивач звернувся до державного нотаріуса Хустської державної нотаріальної контори Рошинець Н.П., де їй було надано роз`яснення - відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий будинок.
Разом з тим правовстановлюючих документів на будинок за життя спадкодавця не виготовлені.
Таким чином позивач не має можливості оформити спадщину через нотаріальну контору із-за відсутності правовстановлюючих документів на спадковий будинок.
Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Відповідно до п.37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.
Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.
Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок та довідки ДПТІ від 10.06.2010 року за вих. № 1411, житловий будинок в АДРЕСА_1 , будівництвом завершений (рік будівництва будинку - 1989). Загальна корисна площа житлового будинку становить 103,7 кв.м.
Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Правовстановлюючих документів на спадковий будинок не оформлено, тому держава офіційно не визнає ні право власності спадкодавця на нерухоме майно, ні право власності спадкоємця, набуте в порядку спадкування.
За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.
Додатками №32 та №33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.
За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.
Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.
Відповідно до роз`яснень «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищий спеціалізованого суду: лист від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 по об`єктах, що збудовані до 05.08.1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05.08.1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.
Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05.08.1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05.08.1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.
Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої ВССУ у своєму листі № 24- 753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Ст. 1297 Цивільного кодексу України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.
Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Разом з тим, у разі відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, або відсутності державної реєстрації права власності необхідно з`ясувати причини відсутності правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності або документів на забудову. У разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна.
Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).
За таких встановлених у підготовчому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому уточнені позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 200, 206, 223, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 16, 1216, 1220, 1222, 1268, 1270, 1274 ЦК України, суд, - 

У Х В А Л И В:
Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в рівних частках, по 1/2 частині кожному, в порядку спадкування майна після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Суддя Хустського 
районного суду:  Сідей Я.Я.