ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

17 березня 2026 року	Справа №160/11395/25 	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі – відповідач), в якій позивач, з урахуванням уточненої позовних вимог, просить:
-визнати протиправним та скасувати рішення № 046450015073 від 04.11.2024 року Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про відмову у призначенні ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії за віком;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до страхового стажу періоди роботи згідно дублікату трудової книжки колгоспника серія НОМЕР_2 дата заповнення 12.12.1990 року, а саме період 22.01.1986 - 05.12.1990 роки у колгоспі ім. Фрунзе на посаді різноробочої; період 28.12.1990 - 13.02.1995 роки у радгоспі «Рассвет», Колективне підприємство «Рассвет»; період 01.04.1995 - 21.04.1995 роки у Обласній клінічній лікарні ім. І.І.Мечнікова на посаді молодшої санітарки щелепно-лицевої хірургії; період 10.05.1995 - 24.09.1996 роки у Середньому професійно-технічному училищі № 19 на посаді прибиральниці; період 22.02.1997 - 22.04.1997 роки у Філії відкритого акціонерного товариства «Дніпроспецбуд» завод «Буддеталь» на посаді посудомийки цеху побутового обслуговування; період 23.04.1997 - 01.12.1997 ЗАО «Метроспецстойиндустрия» завод «Стройдеталь-2» на посаді посудомийки цеху харчування; період 10.01.1998 - 16.02.1998 роки в Українсько-Турецькому Товаристві з обмеженою відповідальністю фірма «Мертджан» на посаді формівника хліба; період 11.04.1999 - 23.04.2000 роки в КСП імені Фрунзе на посаді доярки; період 24.04.2000 - 08.01.2004 роки в ТОВ «Лан»; період 01.05.2004 - 15.05.2006 роки в Дніпропетровському міському комунальному підприємстві громадського харчування Бабушкінського району «Школьник» на посаді повара другого розряду в столову середньої школи № 61; період 22.05.2006 - 29.08.2014 роки у Дніпропетровському навчально-виробничому центрі № 2 на посаді прибиральниці, з 02.07.2007 року на посаді вихователя, з 16.07.2007 року на посаді чергової гуртожитку, з 20.08.2008 на посаді прибиральниці, з 22.10.2013 року тип Дніпропетровський навчально-виробничий центр № 2 змінено на Дніпропетровський регіональний центр професійно-технічної освіти, та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з дати настання права на отримання пенсії за віком, тобто з 12 вересня 2024 року. 
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що у зв`язку з досягненням пенсійного віку вона звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії. До заяви було долучено документи, що підтверджують наявність необхідного стажу роботи. Заяву розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області та прийнято рішення № 046450015073 від 04.11.2024 про відмову в призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу. В оскаржуваному рішенні зазначено, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано: періоди роботи по дублікату трудової книжки, оскільки на титульній сторінці по батькові заявниці не відповідає паспортним даним та дата народження зазначена некоректно; періоди роботи в колгоспі 1986-1999 роки згідно довідки К-896/1-25 від 24.10.2024, оскільки в довідці не зазначено по батькові заявниці. Відмову в призначенні пенсії позивач вважає неправомірною, оскільки підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Позивач наполягає, що не має нести відповідальність за правильність заповнення трудової книжки, оскільки записи у трудову книжку вносились відповідальним працівником, а не нею особисто. За таких обставин, висновки відповідача про відсутність страхового стажу для призначення пенсії безпідставні, просить задовольнити позов у повному обсязі.
При вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позов подано без додержання вимог, встановлених ст.160 КАС України, у зв`язку із чим ухвалою суду позовну заяву залишено без руху.
Позивачем усунуто недоліки позову, долучено уточнену позовну заяву з уточненням позовних вимог щодо спірних періодів страхового стажу.
Ухвалою суду прийнято до розгляду позовну заяву (уточнену) та відкрито провадження в адміністративній справі №160/11395/25, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали.
Цією ж ухвалою суду було витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області: засвідчену належним чином копію пенсійної справи ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ); розрахунок страхового стажу станом на дату звернення - 29.10.2024.
Сторони належним чином повідомлені про судовий розгляд справи, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.
Відповідачем подано клопотання про долучення доказів, в якому Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області повідомлено, що ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 31 рік. Вік заявника на дату звернення - 60 років 1 місяць 17 днів. Відповідно до наданих документів страховий стаж особи - 17 років 09 місяців 07 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано: - періоди роботи по дублікату трудової книжки, оскільки на титульній сторінці по батькові заявниці не відповідає паспортним даним та дата народження зазначена некоректно; - періоди роботи в колгоспі 1986-1999 роки згідно довідки К 896/1-25 від 24.10.2024, оскільки в довідці не зазначено по батькові заявниці. Страховий стаж зарахований по індивідуальним відомостям про застраховану особу. Підстави для призначення пенсії відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відсутні, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 31 рік. До клопотання відповідачем долучено копію пенсійної справи позивача.
Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив не скористалась.
Відповідно до частини п`ятої та восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Згідно з частиною п`ятою статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документована паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого 13.01.1997 Бабушкінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
29.10.2024 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській областв (УОГ ВОГ №22) із заявою про призначення пенсії за віком. 
Відповідно до розписки-повідомлення до заяви від 29.10.2024 №1841 було долучено наступні документи: довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру № НОМЕР_1 , заява про призначення/перерахунок пенсії №1841, паспорт НОМЕР_3 , довідка про відкритий рахунок у банку б/н, довідка про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 №897, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637(стаж) №896, свідоцтво про народження дитини НОМЕР_4 , трудова книжка НОМЕР_5 .
За принципом екстериторіальності органом призначення визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 04.11.2024 №046450015073 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії.
Означене рішення обґрунтоване наступним.
Вік заявника на дату звернення - 60 років 1 місяць 17 днів. Страховий стаж особи - 17 років 09 місяців 07 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано: періоди роботи по дублікату трудової книжки, оскільки на титульній сторінці по батькові заявниці не відповідає паспортним даним та дата народження зазначена некоректно; періоди роботи в колгоспі 1986-1999 роки згідно з довідки К 896/1-25 від 24.10.2024, оскільки в довідці не зазначено по батькові заявниці. Страховий стаж зарахований по індивідуальним відомостям про застраховану особу. 
Відповідно до форми РС-право за пенсійною справою №0464500150731 станом на дату звернення (29.10.2024) страховий стаж позивача становить 17 рік 09 місяців 07 днів, до якого зараховано наступні періоди: з 06.08.1985 по 05.08.1988, з 01.01.1998 по 25.10.1998, з 01.04.1999 по 24.04.1999, з 01.05.1999 по 30.05.1999, з 01.06.1999 по 29.08.1999, з 01.09.1999 по 27.09.1999, з 01.10.1999 по 30.10.1999, з 01.11.1999 по 10.12.1999, з 01.01.2000 по 06.10.2000, з 01.11.2000 по 29.11.2000, з 01.12.2000 по 07.05.2001, з 01.06.2001 по 25.06.2001, з 01.07.2001 по 15.12.2001, з 01.01.2002 по 31.12.2002, з 01.02.2003 по 18.02.2003, з 01.04.2003 по 12.12.2003, з 01.09.2004 по 30.06.2005, з 01.09.2005 по 15.05.2006, з 22.05.2006 по 31.01.2008, з 07.02.2008 по 31.12.2008, з 05.01.2009 по 29.08.2014.
Не погодившись з рішенням про відмову в призначенні пенсії від 04.11.2024 №046450015073, а також з не зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 22.01.1986 по 05.12.1990, з 28.12.1990 по 13.02.1995, з 01.04.1995 по 21.04.1995, з 10.05.1995 по 24.09.1996, з 22.02.1997 по 22.04.1997, з 23.04.1997 по 01.12.1997, з 10.01.1998 по 16.02.1998, з 11.04.1999 по 23.04.2000, з 24.04.2000 по 08.01.2004, з 01.05.2004 по 15.05.2006, з 22.05.2006 по 29.08.2014, позивач звернулася до суду із даним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України).
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (в редакціях, чинних на час виникнення спірних правовідносин).
За змістом статті 4 Закону №1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Статтею 1 Закону №1058-ІV визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Частиною першою статті 26 Закону №1058-ІV визначено умови призначення пенсії за віком, відповідно до якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.
Частиною першою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
За змістом частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац перший частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV).
Відповідно до статті 2 Закону №1788-XII за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Згідно зі статті 3 вказаного Закону право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом: а) особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів*, гіг-спеціалісти, які залучені резидентами Дія Сіті за гіг-контрактами відповідно до Закону України «Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні», - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Відповідно до статті 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю. 
До стажу роботи зараховується також: а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; б) творча діяльність осіб, передбачених пунктом «в» статті 3 цього Закону. При цьому творча діяльність членів Спілки письменників України, Спілки художників України, Спілки композиторів України, Спілки кінематографістів України, Спілки театральних діячів України, інших творчих працівників, які не є членами творчих спілок, але об`єднані відповідними професійними комітетами, до введення в дію цього Закону зараховується в стаж роботи незалежно від сплати страхових внесків. У цих випадках стаж творчої діяльності встановлюється секретаріатами правлінь творчих спілок республіки починаючи з дня опублікування або першого публічного виконання чи публічного показу твору даного автора; в) військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби; г) служба у воєнізованій охороні, в органах спеціального зв`язку і в гірничорятувальних частинах, незалежно від відомчої підпорядкованості та наявності спеціального або військового звання; д) навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі; е) тимчасова непрацездатність, що почалася у період роботи; є) час догляду за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду; ж) час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку; з) період проживання дружин осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю, але не більше 10 років.
Згідно з приписами статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі – Порядок №637).
Згідно з пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження стажу роботи приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.
Відповідно до пункту 24 Порядку №637 для підтвердження стажу роботи приймаються лише ті відомості про період роботи, що внесені до довідки на підставі документів, або відповідно до вимог цього Порядку.
Системний аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Аналогічна правова позиція неодноразово виснувалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 29 березня 2023 року у справі №360/4129/20, від 12 вересня 2022 року у справі №569/16691/16-а, від 20 лютого 2020 року у справі №415/4914/16-а, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 16 червня 2020 року у справі №682/967/17 та від 19 червня 2020 року у справі №359/2076/17.
У ході судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач по досягненню 60 років звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою від 29.10.2024 про призначення пенсії за віком.
Розгляд заяви та долучених документів за принципом екстериторіальності здійснювався Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області та за результатом було прийнято рішення від 04.11.2024 № 046450015073 про відмову в призначенні пенсії, яке обґрунтовано відповідачем єдиною підставою: відсутністю станом на дату звернення (29.10.2024) необхідного страхового стажу – 31 рік.
Відповідно до оскаржуваного рішення, тривалість страхового стажу позивача становить 17 років 09 місяців 07 днів.
У межах спірних правовідносинах позивачем заявлено позовні вимоги щодо не зарахування відповідачем до страхового стажу періодів трудової діяльності з 22.01.1986 по 05.12.1990, з 28.12.1990 по 13.02.1995, з 01.04.1995 по 21.04.1995, з 10.05.1995 по 24.09.1996, з 22.02.1997 по 22.04.1997, з 23.04.1997 по 01.12.1997, з 10.01.1998 по 16.02.1998, з 11.04.1999 по 23.04.2000, з 24.04.2000 по 08.01.2004, з 01.05.2004 по 15.05.2006, з 22.05.2006 по 29.08.2014.
Як слідує з розрахунку стажу з урахуванням особливостей трудової діяльності та перетину періодів (форма РС-право) номер ПС: 046450015073 на дату звернення 29.10.2024 страховий стаж позивача становить 17 років 09 місяців 07 днів, до якого зараховано наступні періоди: з 06.08.1985 по 05.08.1988, з 01.01.1998 по 25.10.1998, з 01.04.1999 по 24.04.1999, з 01.05.1999 по 30.05.1999, з 01.06.1999 по 29.08.1999, з 01.09.1999 по 27.09.1999, з 01.10.1999 по 30.10.1999, з 01.11.1999 по 10.12.1999, з 01.01.2000 по 06.10.2000, з 01.11.2000 по 29.11.2000, з 01.12.2000 по 07.05.2001, з 01.06.2001 по 25.06.2001, з 01.07.2001 по 15.12.2001, з 01.01.2002 по 31.12.2002, з 01.02.2003 по 18.02.2003, з 01.04.2003 по 12.12.2003, з 01.09.2004 по 30.06.2005, з 01.09.2005 по 15.05.2006, з 22.05.2006 по 31.01.2008, з 07.02.2008 по 31.12.2008, з 05.01.2009 по 29.08.2014.
Отже, матеріалами справи підтверджено зарахування до страхового стажу позивача періодів її трудової діяльності з 22.01.1986 по 05.08.1988, з 10.01.1998 по 16.02.1998, з 11.04.1999 по 24.04.1999, 01.05.1999 по 30.05.1999, 01.06.1999 по 29.08.1999, з 01.09.1999 по 27.09.1999, з 01.10.1999 по 30.10.1999, з 01.11.1999 по 10.12.1999, з 01.01.2000 по 06.10.2000, з 01.11.2000 по 29.11.2000, з 01.12.2000 по 07.05.2001, з 01.06.2001 по 25.06.2001, з 01.07.2001 по 15.12.2001, з 01.01.2002 по 31.12.2002, з 01.02.2003 по 18.02.2003, з 01.04.2003 по 12.12.2003, з 01.09.2004 по 30.06.2005, з 01.09.2005 по 15.05.2006, з 22.05.2006 по 31.01.2008, з 07.02.2008 по 31.12.2008, з 05.01.2009 по 29.08.2014, тож спір між сторонами щодо вказаних періодів відсутній, тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.
У постанові від 15.05.2024 у справі №160/14647/22 Верховний Суд виснував, що при вирішенні спору суд зобов`язаний надати оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду.
Відсутність порушеного права на час звернення до суду чи невідповідність обраного способу захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для відмови у задоволенні позову.
Щодо решти спірних періодів: з 06.08.1988 по 05.12.1990, з 28.12.1990 по 13.02.1995, з 01.04.1995 по 21.04.1995, з 10.05.1995 по 24.09.1996, з 22.02.1997 по 01.12.1997, з 25.04.1999 по 30.04.1999, з 31.05.1999, з 30.08.1999 по 31.08.1999, з 28.09.1999 по 30.09.1999, з 11.12.1999 по 31.12.1999, з 07.10.2000 по 31.10.2000, 30.11.2000, з 08.05.2001 по 31.05.2001, з 26.06.2001 по 30.06.2001, з 16.12.2001 по 31.12.2001, з 01.01.2003 по 31.01.2003, з 19.02.2003 по 31.03.2003, з 13.12.2003 по 08.01.2004, з 01.05.2004 по 31.08.2004, з 01.07.2005 по 31.08.2005, з 01.02.2008 по 06.02.2008, з 01.01.2009 по 04.01.2009, суд зазначає наступне.
Як вбачається з дубліката трудової книжки серії НОМЕР_2 від 12.12.1990, у вказані спірні періоди позивач працювала на наступних посадах та у таких підприємствах:
-з 22.01.1986 по 05.12.1990 – різноробочою у колгоспі ім. Фрунзе (записи №№1-2);
-з 28.12.1990 по 13.02.1995 – оператором машинного доїння у радгоспі «Рассвет» (яке з 15.09.1992 перейменовано на колективне підприємство «Рассвет» (записи №№3-5);
-з 01.04.1995 по 21.04.1995 – молодшою санітаркою щелепно-лицевої хірургії в Обласній клінічній лікарні ім. Мечнікова (записи №№5-6);
-з 10.05.1995 по 24.09.1996 – прибиральницею у середньому професійно-технічному училищі №19 (записи №№8-9);
-з 22.02.1997 по 22.04.1997 – посудомийкою в цеху побутового обслуговування у філії Відкритого акціонерного товариства «ДНІПРОСПЕЦБУД» Завод «Буддеталь» (записи №№10-11);
-з 23.04.1997 по 01.12.1997 – посудомийкою в цеху харчування ЗАТ «Метроспеціндустрія» Завод «Стройдеталь-2» (записи №№12-13);
-з 10.01.1998 по 16.02.1998 – формувальником хлібу в Українсько-Турецькому товаристві з обмеженою відповідальністю фірма «Мертджан» (записи №№14-16);
-з 11.04.1999 по 23.04.2000 – дояркою в КСП ім.. Фрунзе (записи №№17-18);
-з 24.04.2000 по 08.01.2004 – в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ЛАН» (записи №№19-20);
-з 01.09.2004 по 15.05.2006 – поваром 2-го розряду в їдальні СШ-61 (записи №№21-22);
-з 22.05.2006 по 01.07.2007 – прибиральницею у Дніпропетровському навчально-виробничому центрі №2 (запис №23);
-з 02.07.2007 по 15.07.2007 – вихователем у Дніпропетровському навчально-виробничому центрі №2 (запис №24);
-з 16.07.2007 по 19.08.2008 – черговою по гуртожитку у Дніпропетровському навчально-виробничому центрі №2 (запис №25);
-з 20.08.2008 по 29.08.2014 – прибиральницею у Дніпропетровському навчально-виробничому центрі №2 (з 22.10.2013 Дніпровський регіональний центр професійно-технгічної освіти) (записи №№26-28).
Трудова книжка серії НОМЕР_2 від 12.12.1990 в частині вказаних періодів оформлена у відповідності до вимог законодавства, записи містять дати та номери наказів про прийом на роботу, переведення та звільнення, підписи уповноважених працівників та печатки підприємств.
В якості підстави для відмови у зарахуванні вказаних спірних періодів до страхового стажу відповідачем в оскаржуваному рішенні зазначено, що періоди роботи по дублікату трудової книжки не зараховані, оскільки на титульній сторінці по батькові заявниці не відповідає паспортним даним та дата народження зазначена некоректно.
Суд критично ставиться до зазначеної позиції відповідача, оскільки обов`язок щодо заповнення трудових книжок покладено саме на роботодавця.
Так, на момент заповнення трудової книжки позивача (1990) була чинна Інструкція «Про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях», що затверджена постановою Держкомпраці СРСР по праці і соціальних питаннях від 20.06.1974 року № 162 (далі - Інструкція № 162).
Відповідно до п.2.2 розділу 2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. В трудову книжку вносяться: дані про робітника: прізвище, ім`я та по-батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність.
Пунктом п. 2.3. розділу 2 Інструкції №162 передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу чи звільнення, а також про нагороди і заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні – в день звільнення і повинні повністю відповідати тесту наказу (розпорядження).
Згідно із п.2.11. розділу 2 Інструкції передбачено, що першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (чи печатка відділу кадрів), яким вперше заповнювалась трудова книжка.
Відповідно до пункту 18 Постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС № 656 від 06.09.1973 «Про трудові книжки робітників та службовців» відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена особа, призначена наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації.
Аналогічні положення містить і постанова Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки», за змістом пункту 4 якої відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
З наведених норм права слідує, що працівник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто таким працівником. Обов`язок ведення трудових книжок (заповнення титульної сторінки, внесення відповідних записів та засвідчення з проставленням печатки підприємства або відділу кадрів, внесення виправлень та/або змін до записів) законодавцем покладено на адміністрацію підприємств (власника або уповноважений ним орган). Крім того, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому, власне, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17.
За таких обставин, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.
Разом з цим, суд звертає увагу, що законодавець пов`язує необхідність підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки, відповідних записів у ній, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи за певні періоди роботи.
Із титульної сторінки трудової книжки вбачається, що вона заповнена в 1990 році на ім`я « ОСОБА_2 », міститься дата народження « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яка цілком відповідає паспортним даними позивача. 
Крім того, з наявних матеріалів справи внесення виправлень щодо по батькові до зазначеного документа не встановлено, при цьому належність трудової книжці позивачу не викликає сумнівів з урахуванням відповідних відомостей в паспорті громадянина України українською мовою, а також відомостей у їх сукупності з архівними довідками Комунальної установи «Трудовий архів» Магдалинівської селищної ради від 24.10.2024 №К-896/1-25, від 24.10.2024 №К-897/1-25 щодо трудового стажу, нарахованої та фактично виплаченої заробітної плати ОСОБА_1 за період з 1986, 1989, 1990, 2000, та даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, які цілком узгоджуються із записами у трудовій книжці.
Відповідачем не надано, а матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що дані трудової книжки позивача містять неправдиві або недостовірні відомості щодо періодів трудової діяльності. Тому зазначені відповідачем недоліки, як-то невірно зазначено по батькові заявниці трудової книжки на титульній сторінці та дати народження, не може бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні спірних періодів трудової діяльності позивача згідно із трудовою книжкою колгоспника до страхового стажу, що враховується у призначенні пенсії.
Суд зазначає, що підставою для призначення пенсії є наявність необхідного страхового стажу, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність виправлень записів у трудовій книжці.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вибірково зараховуючи періоди роботи позивача згідно із трудовою книжкою колгоспника до страхового стажу, відповідач діяв протиправно, тому з метою відновлення порушеного права, а також ураховуючи, що частина спірних періодів вже зарахована до страхового стажу, що встановлено в ході судового розгляду, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивача наступні періоди її роботи згідно із трудовою книжкою колгоспника НОМЕР_2 від 12.12.1990: з 06.08.1988 по 05.12.1990, з 28.12.1990 по 13.02.1995, з 01.04.1995 по 21.04.1995, з 10.05.1995 по 24.09.1996, з 22.02.1997 по 01.12.1997, з 25.04.1999 по 30.04.1999, з 31.05.1999, з 30.08.1999 по 31.08.1999, з 28.09.1999 по 30.09.1999, з 11.12.1999 по 31.12.1999, з 07.10.2000 по 31.10.2000, 30.11.2000, з 08.05.2001 по 31.05.2001, з 26.06.2001 по 30.06.2001, з 16.12.2001 по 31.12.2001, з 01.01.2003 по 31.01.2003, з 19.02.2003 по 31.03.2003, з 13.12.2003 по 08.01.2004, з 01.07.2005 по 31.08.2005, з 01.02.2008 по 06.02.2008, з 01.01.2009 по 04.01.2009.
Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Враховуючи викладене, рішення № 046450015073 від 04.11.2024 про відмову в призначенні пенсії не відповідає критеріям, визначених частиною другою статті 2 КАС України, оскільки прийняте відповідачем не на підставі та не у спосіб, що визначені законодавством України, тому є протиправним та підлягає скасуванню.
Позовні вимоги в частині зобов`язання зарахувати до страхового стажу періоду з 01.05.2004 по 31.08.2004 не підлягають задоволенню, оскільки з матеріалів справи не вбачається жодних відомостей про зайнятість позивача у вказаний період.
Період з 01.05.2004 по 31.08.2004 не відображений в трудовій книжці, а доказів наявності будь-яких інших документів, виданих за місцем роботи (служби, навчання), архівними установами, які б свідчили про зайнятість позивача протягом періоду з 01.05.2004 по 31.08.2004, позивачем не надано, а матеріали справи не містять, тому правових підстав для зарахування до страхового стажу вказаного періоду у відповідача не було.
Щодо іншої частини позовних вимог про зобов`язання вчинити певні дії, суд зазначає наступне.
Відповідно до положень частини першої статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4 частини другої статті 245 КАС України).
Відповідно до частини четвертої статті 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Нормами частини другої статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02).
Як вбачається з матеріалів справи, спір стосується правомірності прийняття відповідачем рішення №046450015073 від 04.11.2024, яке скасовано судом як протиправне.
При цьому, судом зроблено висновок про неправомірність вибіркового зарахування відповідачем до страхового стажу періодів роботи згідно із трудовою книжкою колгоспника та зобов`язано відповідача зарахувати до страхового стажу позивача наступні періоди її роботи згідно із трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 від 12.12.1990: з 06.08.1988 по 05.12.1990, з 28.12.1990 по 13.02.1995, з 01.04.1995 по 21.04.1995, з 10.05.1995 по 24.09.1996, з 22.02.1997 по 01.12.1997, з 25.04.1999 по 30.04.1999, з 31.05.1999, з 30.08.1999 по 31.08.1999, з 28.09.1999 по 30.09.1999, з 11.12.1999 по 31.12.1999, з 07.10.2000 по 31.10.2000, 30.11.2000, з 08.05.2001 по 31.05.2001, з 26.06.2001 по 30.06.2001, з 16.12.2001 по 31.12.2001, з 01.01.2003 по 31.01.2003, з 19.02.2003 по 31.03.2003, з 13.12.2003 по 08.01.2004, з 01.07.2005 по 31.08.2005, з 01.02.2008 по 06.02.2008, з 01.01.2009 по 04.01.2009.
Суд зазначає, обрахунок стажу, що враховується у призначенні пенсії, є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
Оскільки відповідачем було протиправно відмовлено позивачеві в призначенні пенсії за віком, що встановлено судом, поряд з цим на час судового розгляду матеріали справи не містять доказів обрахунку страхового стажу з урахуванням зобов`язальних вимог суду, зважаючи також на дискрецію пенсійного органу в питаннях обрахунку стажу, необхідного для призначення пенсії, суд з метою належного та ефективного захисту прав позивача вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву позивача від 29.10.2024 про призначення пенсії за віком з урахуванням зобов`язальних вимог суду та правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За змістом положень частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем не доведено правомірності свого рішення у спірних правовідносинах.
Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат зі сплати судового збору в сумі 605,60грн.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 73-78, 90, 139 241-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (код ЄДРПОУ 21108013, місцезнаходження: 40009, м. Суми, вул. Степана Бандери, буд.43) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (код ЄДРПОУ 21108013, місцезнаходження: 40009, м. Суми, вул. Степана Бандери, буд.43) №046450015073 від 04.11.2024 про відмову в призначенні пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (код ЄДРПОУ 21108013, місцезнаходження: 40009, м. Суми, вул. Степана Бандери, буд.43) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) наступні періоди її роботи згідно із трудовою книжою колгоспника НОМЕР_2 від 12.12.1990: з 06.08.1988 по 05.12.1990, з 28.12.1990 по 13.02.1995, з 01.04.1995 по 21.04.1995, з 10.05.1995 по 24.09.1996, з 22.02.1997 по 01.12.1997, з 25.04.1999 по 30.04.1999, з 31.05.1999, з 30.08.1999 по 31.08.1999, з 28.09.1999 по 30.09.1999, з 11.12.1999 по 31.12.1999, з 07.10.2000 по 31.10.2000, 30.11.2000, з 08.05.2001 по 31.05.2001, з 26.06.2001 по 30.06.2001, з 16.12.2001 по 31.12.2001, з 01.01.2003 по 31.01.2003, з 19.02.2003 по 31.03.2003, з 13.12.2003 по 08.01.2004, з 01.07.2005 по 31.08.2005, з 01.02.2008 по 06.02.2008, з 01.01.2009 по 04.01.2009.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (код ЄДРПОУ 21108013, місцезнаходження: 40009, м. Суми, вул. Степана Бандери, буд.43) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) від 29.10.2024 про призначення пенсії за віком з урахуванням зобов`язальних вимог суду та правової оцінки, наданої судом у рішенні.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України України в Сумській області (код ЄДРПОУ 21108013, місцезнаходження: 40009, м. Суми, вул. Степана Бандери, буд.43) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.М. Бухтіярова