Номер провадження: 33/813/801/26
Номер справи місцевого суду: 509/7225/25 
Головуючий у першій інстанції Спічак В. О. 
Доповідач Кравець Ю. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.04.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Кравця Ю.І., 
при секретарі судового засідання Губаря Д.В., 
за участю:
прокурора Щербіни Н.М.
особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , 
захисника Боднара М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Боднара М.О. в інтересах  ОСОБА_1 на постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 04.03.2026 року, відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
- про накладення стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-6 КУпАП,
установив
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції
Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції, ОСОБА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-6 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, а також стягнутий судовий збір.
Відповідно до постанови суду 1-ої інстанції, згідно Протоколу № 942/2025 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, від 11.12.2025 року, ОСОБА_1 , порушив вимоги ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», тим самим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, за яке передбачена відповідальність згідно з вимогами ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Суть адміністративного правопорушення полягає у тому, що ОСОБА_1 , будучи депутатом Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області VIII скликання, являючись суб`єктом декларування відповідно до п.п. «бо п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон), суб`єктом згідно Примітки ст. 172-6 КУпАП, несвоєчасно - 27.08.2025, без поважних причин, подав шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 45, п. 2-7 розділу ХІІІ Закону та вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Так, ОСОБА_1 був зобов`язаний подати щорічну декларацію особи уповноваженої на функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік не пізніше 31.01.2024 року. Проте, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, який повинен бути обізнаним щодо обов`язку, способу, та терміну подачі такого типу декларації, за відсутності поважних причин, в порушення частини першої статті 45 та п. 2-7 Прикінцевих положень Закону, подав щорічну декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік, лише 27.08.2025 р. о 12 год. 52 хв., що встановлено відповідно до відкритих загальнодоступних даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Відповідно до Протоколу № 943/2025 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 11.12.2025 року, ОСОБА_1 порушив вимоги ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», тим самим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, за яке передбачена відповідальність згідно з вимогами ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Суть адміністративного правопорушення полягає у тому, що ОСОБА_1 , будучи депутатом Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області VIII скликання, являючись суб`єктом декларування відповідно до п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон), суб`єктом згідно Примітки ст. 172-6 КУпАП, несвоєчасно 27.08.2025, без поважних причин, подав шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 45, п. 2-7 розділу ХІІІ Закону та вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Так, ОСОБА_1 був зобов`язаний подати щорічну декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік не пізніше 31.01.2024 року. Проте, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, який повинен бути обізнаним щодо обов`язку, способу, та терміну подачі такого типу декларації, за відсутності поважних причин, в порушення частини першої статті 45 та п. 2-7 Прикінцевих положень Закону, подав щорічну декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік, лише 27.08.2025 р. о 14 год. 10 хв., що встановлено відповідно до відкритих загальнодоступних даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Відповідно до Протоколу № 944/2025 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 11.12.2025 року, ОСОБА_1 , порушив вимоги ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», тим самим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, за яке передбачена відповідальність згідно з вимогами ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Суть адміністративного правопорушення полягає у тому, що ОСОБА_1 , будучи депутатом Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області VIII скликання, являючись суб`єктом декларування відповідно до п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон), суб`єктом згідно Примітки ст. 172-6 КУпАП, несвоєчасно 27.08.2025, без поважних причин, подав шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 45 Закону, та вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Так, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, який повинен бути обізнаним щодо обов`язку, способу, та терміну подачі такого типу декларації, за відсутності поважних причин, в порушення частини першої статті 45 Закону, подав щорічну декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядувания за 2023 рік, лише 27.08.2025 р. о 15 год. 26 хв., що встановлено відповідно до відкритих загальнодоступних даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Так, відповідно до Протоколу № 945/2025 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 11.12.2025 року, ОСОБА_1 , порушив вимоги ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», тим самим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, за яке передбачена відповідальність згідно з вимогами ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Суть адміністративного правопорушення полягає у тому, що ОСОБА_1 , будучи депутатом Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області VIII скликання, являючись суб`єктом декларування відповідно до п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон), суб`єктом згідно Примітки ст. 172-6 КУпАП, несвоєчасно 27.08.2025, без поважних причин, подав шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 45 Закону, та вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Так, ОСОБА_1 був. зобов`язаний подати щорічну декларацію особи уповноваженої на функцій держави або місцевого самоврядувания за 2024 рік не пізніше 31.03.2025. Проте, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, який повинен бути обізнаним щодо обов`язку, способу, та терміну подачі такого типу декларацій, за відсутності поважних причин, в порушення частини першої статті 45 Закону, подав щорічну декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік, 27.08.2025 р. о 15 год. 39 хв., що встановлено відповідно до відкритих загальнодоступних даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала
Захисник Боднар М.О. в інтересах  ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та звільнити від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, за малозначністю, обмежившись усним зауваженням, та закрити провадження у справі.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2  посилається на те, що під час проведення судових засідань, захисник та сам ОСОБА_1 звертали увагу суду на те, що ОСОБА_1 не допускав порушення Закону України «Про запобігання корупції», а навпаки сам виявив невідображення поданих ним щорічних декларацій у особистому кабінеті Єдиного Державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які були ним подані вчасно, а саме декларацій (щорічних) про що самостійно направив до Національного агентства з питань запобігання корупції заяву з проханням повідомити та роз`яснити причини не відображення у особистому кабінеті Єдиного Державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданих вчасно декларацій (щорічних), оскільки в загальному доступі на сайті public.nazk.gov.ua, якщо у профілі пошуку забити ОСОБА_1 , то висвічується відомості про декларації (щорічні). 
Крім того, про відсутність відомостей про подані ОСОБА_1 своєчасно декларації (щорічних), ОСОБА_1 виявив випадково під час моніторингу особистого кабінету в Єдиному Державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. 
Також судом не враховано, що ОСОБА_1 у заяві до НАЗК було повідомлено про те, що ще одна технічна проблема, а саме, при вході в кабінет та завантажуванні особистого цифрового електронного ключа, блокується вхід з поміткою «виникла помилка при вході», внаслідок чого доводиться щоразу через систему ПРИВАТ створювати та завантажувати новий електронний ключ.
Поза увагою суду залишилось те, що у ОСОБА_1 не має іншого кваліфікованого електронного підпису (КЕП), окрім «Приватбанку», оскільки він за своїми релігійними поглядами на життя не має ідентифікаційного коду за допомогою якого інші надавачі електронних довірчих послуг, такі як ДІЯ, дають можливість мати КЕП, тому користувався лише наявним КЕП Приватбанку на флеш-носію, який давав технічний збій з незалежних від ОСОБА_1 обставин.
Таким чином, захисник вважає, що в діях ОСОБА_1 не має прямої недбалості, або необачності, або незнання про необхідність подавати щорічні декларації, що можливо кваліфікувати як допущене правопорушення за що передбачена адміністративна відповідальність, а мають місце технічні неполадки із самою системою.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник ОСОБА_2 та  ОСОБА_1  підтримали доводи апеляційної скарги, просили задовольнити.
Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи постанову суду законною та обґрунтованою.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновків про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції
Відповідно до приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Мотивуючи свій висновок про винуватість ОСОБА_1  у вчиненні адміністративних правопорушень, суд першої інстанції послався на те, що докази у справі дають суду зробити висновок про наявність в його діях складів адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-6 КУпАП.
Згідно ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За змістом ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Як вбачається з матеріалів справи, судом встановлено, що відповідно до рішення № 1-VIII від 20.11.2020 року Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області «Про прийняття до відома інформації про обрання та визнання депутатів VIII скликання Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області ОСОБА_1 наділено повноваженням депутата Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області VIII скликання.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», повноваження депутата місцевої ради починаються з дня відкриття першої сесії відповідної ради з моменту офіційного оголошення підсумків виборів відповідною територіальною виборчою комісією і закінчуються в день відкриття першої сесії цієї ради нового скликання, крім передбачених законом випадків дострокового припинення повноважень депутата місцевої ради або ради, до складу якої його обрано.
Відповідно до п. 1 ст. 18 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат місцевої ради зобов`язаний додержуватися Конституції та законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, регламенту ради та інших нормативно-правових актів, що визначають порядок діяльності ради та її органів.
Згідно частини першої, пункту 1, підпункту «б» ст. 3 Закону, суб`єктами, особами, на яких поширюються дія цього Закону є депутати селищних рад.
Таким чином, депутат Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області VIII скликання ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування та суб`єктом на якого поширюється дія Закону відповідно п.п. «б» п. 1 ст. 3 Закону та Примітки до ст. 172-6 КУпАП, та на нього поширюється дія цього Закону, є суб`єктом декларування і відповідальності за вчинення правопорушення пов`язаного з корупцією, та зобов`язаний виконувати вимоги зазначені у ч. 1 ст. 45 вказаного Закону.
У відповідності до пункту 15 статті 1 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єкти декларування особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"г" пункту 2, пункті 4 частния першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"г" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
12.10.2023 року набрав чинності Закон України № 3384-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», яким відновлено обов`язок подання декларацій суб`єктів, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Пунктом 2-7 розділу ХІІІ Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особа, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану", подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року. Суб`єкти декларування, зазначені у частинах чотирнадцятій статті 45 цього Закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені частинами сьомою чотирнадцятою статті 45 цього Закону, якщо відповідні декларації не було подано раніше.
Відповідно до п.1 Роз`яснення Національного агентства з питань запобігання корупції №4 від 13.11.2023 «Щодо фінансової доброчесності: застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю (подання декларації, повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, повідомлення про відкриття валютного рахунку)» визначено, що обов`язок подавати щорічну декларацію виникає в суб`єкта декларування щороку протягом строку здійснення діяльності, яка передбачає обов`язок подання декларації, або перебування на посаді, яка зумовлює здійснення такої діяльності (щорічна декларація (продовжується діяльність)).
Згідно листа за підписом в.о. керівника Управління проведення спеціальних перевірок та моніторингу способу життя Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_3 (вихідний № 47-09/27771/21 від 26.04.2021), Закон не передбачає затвердження Національним агентством обґрунтованого висновку або повідомлення із встановленим фактом порушення вимог фінансового контролю у разі вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, за частинами першою, другою статті ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Згідно відповіді на запит ДСР НПУ за підписом керівника управління інформаційно-аналітичних систем та захисту інформації Національного агентства з питань запобігання корупції А. Ковтуненко (вихідний № 71-03/4127/20 від 06.02.2020), зазначено, що усі документи, які суб`єкт декларування подав до інформаційно телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (далі ІТС Реєстр), зберігаються в ПС Реєстр й автоматично оприлюднюються (за винятком конфіденційної інформації) у публічній частині ІТС Реєстр відповідно до цього Порядку. Дата в публічній частині ГПС Реєстру відповідає фактичній даті подання документів суб`єктами декларування.
Отже, на виконання вище зазначених вимог законодавства ОСОБА_4 був зобов`язаний подати щорічну декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування:
- за 2021 рік не пізніше 31.01.2024 року;
- за 2022 рік не пізніше 31.01.2024 року;
- за 2023 рік не пізніше 31.03.2024 року;
- за 2024 рік не пізніше 31.03.2025 року
Проте, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, який повинен бути обізнаним щодо обов`язку, способу, та терміну подачі такого типу декларації, за відсутності поважних причин, в порушення частини першої статті 45 та п. 2-7 Прикінцевих положень Закону, подав щорічні декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за вказані періоди лише 27.08.2025 р., що встановлено відповідно до відкритих загальнодоступних даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Таким чином, ОСОБА_1 , будучи депутатом Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області VIII скликання, являючись суб`єктом декларування відповідно до п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон), суб`єктом згідно Примітки ст. 172-6 КУпАП, несвоєчасно 27.08.2025 року, без поважних причин, подав шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 45, п. 2-7 розділу ХІІІ Закону та вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складів адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-6 КУпАП.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення сторони захисту на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши вказані доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності складів адміністративних правопорушень за ч.1 ст. 172-6 КУпАП в діях  ОСОБА_1 .
У статті 294 КУпАП України зазначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Мотиви апеляційної скарги захисника зводяться до необхідності звільнення  ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, за малозначністю, оскільки він не мав умислу на вчинення інкримінованих дій та зі своєї сторони виконав всі кроки для подачі декларацій, які не були подані через несправність КЕП.
Водночас, апеляційний суд визнає такі твердження необґрунтованими, з огляду на наступне.
Так, під час судового розгляду справи та дослідження доказів судом було проаналізовано зміст витягів з інформаційно-телекомунікаційної системи “Єдиний державний реєстр декларацій осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування” щодо послідовності дій ОСОБА_1 як користувача “Єдиного державного реєстру декларацій осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (матеріали справи про адміністративне правопорушення за протоколом 942/2025 а.с. 20) та встановлено, що ОСОБА_1 вчиняв активні дії щодо заповнення декларацій особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 –2023 роки в межах строків зазначених вище у такі періоди часу - з 18 години 42 хвилини 05.12.2023 року по 13 годину 48 хвилину 06.12.2023 року.
Щодо заповнення декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік вчинялись дії в період часу з 20 години 13 хвилин 31.03.2025 року по 23 годину 06 хвилину 31.03.2025 року - (тобто в останній день строку для подачі декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік). В подальшому зазначені вище декларації були заповненні та подані ОСОБА_1 , в період часу з 10 години 30 хвилин 27.08.2025 року по 16 годину 33 хвилину 27.08.2025 року.
Судом також було досліджено інформацію, що міститься в листі Департаменту проведення спеціальних перевірок та моніторингу способу життя щодо помилок у роботі інформаційної-комунікаційної системи “Єдиний державний реєстр декларацій осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування” (матеріали справи про адміністративне правопорушення за протоколом 942/2025 а.с. 83), відповідно якого помилки у роботі системи мали місце, зокрема, 23.12.2023 року у період з 06:58 до 21:09 та 25.12.2023 року у період з 10:27 до 11:02 18.01.2024 року у періоди з 11:26 по 12:14 та з 12:41 по 12:51 28.01.2024 року у період з 15:25 до 17:25 та з 18:15 до 18:50 31.01.2024 року у період з 21:33 до 22:13
Таким чином, суд прийшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 мав фактичну можливість та час для заповнення декларацій осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021-2024 роки, обставини щодо несправності електронного цифрового підпису “АТ КБ «ПриватБанк” не позбавляли ОСОБА_1 здійснити підписання декларацій за допомогою іншого кваліфікованого електронного підпису (КЕП) іншого кваліфікованого надавача електронних довірчих послуг. 
При цьому, апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що у ОСОБА_1 не має іншого кваліфікованого електронного підпису (КЕП), окрім «Приватбанку», оскільки він за своїми релігійними поглядами на життя не має ідентифікаційного коду за допомогою якого інші надавачі електронних довірчих послуг, такі як ДІЯ, дають можливість мати КЕП, тому користувався лише наявним КЕП Приватбанку на флеш-носію, який давав технічний збій з незалежних від ОСОБА_1 обставин, з огляду на таке.
Так, подання декларацій в електронному вигляді є обов`язком особи згідно п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» і жодних виключень законом не передбачено. За Конституцією, ніхто не може відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань. Особа, приймаючи рішення про зайняття відповідної посади, погоджується з тим, що наслідком такого вибору буде й покладення на неї додаткових обов`язків та обмежень.
Таким чином, обов`язок пересвідчитись у справності цифрового підпису покладається на особу, уповноважену на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, отже несправність КЕП не є підставою для несвоєчасного подання декларації.
Згідно Закону України № 3384-IX від 20.09.2023 року «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», який набрав чинності 12.10.2023, відновлено обов?язок подання декларацій суб?єктів, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та підпунктом 2-7 розділу XIII Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування в умовах воєнного стану» подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.
Довід апеляційної скарги про відсутність у  ОСОБА_1 умислу на несвоєчасне подання декларації, оскільки в діях ОСОБА_1 не має прямої недбалості, або необачності, або незнання про необхідність подавати щорічні декларації є безпредметним, оскільки виконання обов`язку, передбаченого абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» не потребує певної мотивації і не залежить від наявності або відсутності будь-якого умислу.
Окрім того, помилки, що виникли у роботі інформаційної-комунікаційної системи “Єдиний державний реєстр декларацій осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування” у вказаний період часу були короткостроковими та не створили суттєвих перешкод для оформлення зазначених декларацій у межах строку для їх подання, за вказаних обставин в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-6 КУпАП.
Таким чином, під час апеляційного розгляду ретельно досліджені доводи апеляційної скарги у співвідношенні із матеріалами справи, а також пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, які дають підстави зробити висновок про те, що фактичні обставини справи, встановлені судом 1-ої інстанції об`єктивно та повно та підтверджують наявність в діях  ОСОБА_1 складів адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП за кваліфікуючими ознаками як несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд першої інстанції особу правопорушника, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, ступінь її вини, майновий стан, відсутність обтяжуючих відповідальність обставин, та обґрунтовано застосував стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Щодо вимог апеляційної скарги про наявність підстав для звільнення  ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю, обмежившись усним зауваженням, та закриття провадження у справи, апеляційний суд визнає їх необґрунтованими.
Так, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, суд в повній мірі дотримався вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП, в силу яких стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Відповідно до вимог ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Разом з тим, при апеляційному розгляді не встановлено обставин, які дозволяли суду застосувати малозначність та звільнити особу від адміністративної відповідальності.
У відповідності до припису п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Отже, за результатами апеляційного розгляду апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та справедливою, тому підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , - відсутні.
Керуючись ст.ст. 7, 172-6, 251, 252, 266, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд, 

постановив
Апеляційну скаргузахисника Боднара М.О. в інтересах  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 04.03.2026 року, відносно ОСОБА_1 про накладання стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-6 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду     Ю.І. Кравець