Справа №478/816/25 Пров. №2/478/25/2026 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2026 року смт.Казанка
Казанківський районний суд Миколаївської області, у складі:
головуючого судді Томашевського О.О.,
за участю:
секретаря Шинкарюка М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в селищі Казанка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Казанківської селищної ради, про виділ в натурі частки з майна, яке знаходиться в спільній частковій власності, 
Встановив:
16 липня 2025 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 та Казанківської селищної ради, про виділ в натурі частки з майна, яке знаходиться в спільній частковій власності.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка, як спадкоємиця після смерті своєї матері є співвласницею 2/3 часток земельної ділянки, загальною площею 6,8500 га. Іншим співвласником 1/3 частки вищевказаної земельної ділянки є відповідач. Оскільки позивачка має намір самостійно використовувати набуту у спадщину частину земельної ділянки виникає необхідність вирішення питання щодо поділу землі та виділення позивачки в натурі 2/3 часток землі, проте оскільки сторони не дійшли згоди щодо її поділу, позивачка вимушена звернутися до суду із даним позовом.
Ухвалою суду від 06.08.2025 року провадження у справі було відкрито, призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 30.10.2025 року у справі було призначено судову земельно - технічну експертизу на вирішення якої поставлено наступні запитання:
1.Чи є технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів, розділити земельну ділянку, площею 6,8500 га, з кадастровим номером 4823680800:06:000:0043, яка розташована в межах території Казанківської (Великоолександрівської) селищної ради Баштанського району Миколаївської області?
2. Які можливі варіанти поділу земельної ділянки, площею 6,8500 га, з кадастровим номером 4823680800:06:000:0043, яка розташована в межах території Казанківської (Великоолександрівської) селищної ради Баштанського району Миколаївської області відповідно до часток володіння позивача ОСОБА_1 (2/3 частки) та ОСОБА_2 (1/3 частки)?
3.Чи можливо виділити ОСОБА_1 належні їй 2/3 частки із земельної ділянки, загальною площею 6,8500 га, з кадастровим номером 4823680800:06:000:0043, яка розташована в межах території Казанківської (Великоолександрівської) селищної ради Баштанського району Миколаївської області у спосіб, позначений на Плані (схемі) розподілу (а.с. 14-16), яка виготовлена інженером землевпорядником ОСОБА_3 .? 
24 лютого 2026 року позивачкою було подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, якою з урахуванням висновку судової земельно - технічної експертизи, остаточно просила суд: 
- виділити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована та проживає за адресю: АДРЕСА_1 , в натурі у приватну власність із земельної ділянки, з кадастровим номером: 4823680800:06:000:0043, загальною площею 6,8500 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Казанківської селищної ради Баштанського (колишнього - Казанківського) району Миколаївської області із майна спільної часткової власності, належну їй 2/3 частки новоствореної земельної ділянки, площею 4,5667 га відповідно до плану розподілу, згідно зображення 1.5, що відповідає 3 Варіанту розподілу Висновку № СЕ-19/115-25/19378-ЗТ від 17.12.2025 року судової земельно-технічної експертизи, проведеної Миколаївським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України; 
- припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 земельної ділянки, з кадастровим номером: 4823680800:000:0043, загальною площею 6,8500 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Казанківської селищної ради Баштанського (колишнього - Казанківського) району Миколаївської області, в розмірі 4,5667 га, що відповідає площі новоствореної земельної ділянки. 
Ухвалою суду від 25.02.2026 року було прийнято заяву позивачки про зміну предмету позову.
В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином. Згідно поданої заяви від 09.04.2026 року просила провести судове засідання без її участі. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала, Судові витрати по справі просила покласти на неї. 
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання. Про причини своєї неявки до суду не повідомив, будь-яких клопотань про відкладення судового засідання, відзиву на позовну заяву не подавав.
Представник відповідача - Казанківської селищної ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Згідно поданої заяви від 12.01.2026 року просив проводити судовий розгляд справи без його участі.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
За змістом п. 1 ч. 3 ст. 233 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
В постанові від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 Верховний Суд зазначив, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Оскільки сторони повідомлені належним чином про дату, час та місце судового засідання, відповідачі не повідомили суд про причини неявки, суд вважає можливим проводити судовий розгляд справи без участі сторін за наявними матеріалами справи. 
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Виходячи з викладеного, а також зі згоди позивачки, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину від 07.09.2023 року, зареєстрованого в реєстрі за № 712, позивачка ОСОБА_1 після смерті матері, отримала спадщину на 2/3 частки спадкового майна, у тому числі з урахуванням 1/3 частки, від якої відмовився чоловік спадкодавиці, яке складається з земельної ділянки, площею 6,8500 га (кадастровий номер 4823680800:06:000:0043). 
Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав від 07.09.2023 року № 345643052, вбачається реєстрація право власності позивачки ОСОБА_1 на 2/3 частки земельної ділянки, з кадастровим номером: 4823680800:06:000:0043.
Як вбачається із плану розподілу земельної ділянки, з кадастровим номером: 4823680800:06:000:0043, загальною площею 6,8500 га, 2/3 частки землі, що складає 4,5700 га належить позивачці  ОСОБА_1 , а інша 1/3 частки землі, що складає 2,2800 га, належить відповідачу ОСОБА_2 . 
Аналогічні обставини вбачаються з наданих позивачкою даних земельного кадастру України.
Відповідно до витягу №НВ-9972673742025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер: 4823680800:06:000:0043 складає 245 606,94 грн.
Згідно з висновком експерта від 17.12.2025 року № СЕ-19/115-25/19378-ЗТ вбачається технічна можливість поділу земельної ділянки з кадастровим номером: 4823680800:06:000:0043. Експертом було розроблено чотири Варіанти розподілу земельної ділянки з кадастровим номером: 4823680800:06:000:0043, загальною площею 6,8500 га. 
За вказаним висновком експерта розраховано реальну площу виділення земельних ділянок відповідно до часток ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з яких: 2/3 частки або 4,5667 га належної позивачці земельної ділянки від земельної ділянки, загальною площею 6,8500 га; 1/3 частки або 2,2833 га належної відповідачу земельної ділянки від земельної ділянки, загальною площею 6,8500 га. 
Відповідно до уточненої позовної заяви, позивачка просить суд застосувати 3 Варіант поділу земельної ділянки, який згідно висновку експерта передбачає розподіл земельної ділянки з кадастровим номером: 4823680800:06:000:0043, загальною площею 6,8500 га, відповідно до часток співвласників ОСОБА_1 (2/3 частки земельної ділянки, площею 4,5667 га) та ОСОБА_2 (1/3 частки земельної ділянки, площею 2,2833 га).
Встановивши наведені обставини, суд керується наступним.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. 
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. 
Згідно з положеннями ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За нормами ч.ч. 1,2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Відповідно до ч.ч. 9, 10 ст. 79-1 ЗК України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.
Частиною 1 ст. 357 ЦК України передбачено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.
За змістом частин 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Договір про спільну часткову власність на земельну ділянку укладається в письмовій формі і посвідчується нотаріально. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.
За нормами чч. 1, 3-5 ст.89 ЗК України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
Як визначено у п.п. 2 п. 54 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМ України від 25 грудня 2015 року № 1127 для державної реєстрації права власності на майно, утворене у результаті поділу майна чи виділу в натурі частки з майна, що перебуває у спільній власності, та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників, що здійснює виділ у натурі частки, також подається договір про поділ спільного майна чи відповідно договір про виділ у натурі частки із спільного майна або рішення суду.
З матеріалів справи вбачається, що сторони набули в порядку спадкування права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 4823680800:06:000:0043, загальною площею 6,8500 га, зокрема, ОСОБА_1 на частку земельної ділянки в розмірі 2/3 частки або 4,5667 га від загальної площі земельної ділянки, яка складає 6,8500 га та ОСОБА_2 на частку земельної ділянки в розмірі 1/3 частки або 2,2833 га від загальної площі земельної ділянки, яка складає 6,8500 га. Після набуття ними права на частки вищевказаної земельної ділянки, сторони не дійшли взаємної згоди щодо подальшого розпорядження нею, жодних домовленостей між ними досягнуто не було щодо її поділу як нерухомого спільного майна, а тому позивачка має перешкоди для реалізації свого права власника на поділ земельної ділянки, шляхом виділу у натурі належної їй на праві приватної власності частки земельної ділянки, що перебуває у спільній частковій власності та не може вільно розпоряджатися своїм майном, 
В той же час, оскільки спірна земельна ділянка належить сторонам на праві спільної часткової власності, тому потрібно здійснити її поділ між співвласниками та виділити сторонам належні їм частки відповідно до можливих варіантів її поділу, що визначені висновком експерта від 17.12.2025 року № СЕ-19/115-25/19378-ЗТ, а саме, Варіанту 3 даного висновку на можливості застосування якого наголошує позивачка та який передбачає розподіл земельної ділянки між її власниками у відповідності до належних їм часток. 
При цьому суд враховує, що відповідачем не надано суду власного варіанту поділу земельної ділянки.
З урахуванням наведеного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в цій частині.
Що стосується позовної вимоги позивачки про припинення права спільної часткової власності ОСОБА_2 земельної ділянки, з кадастровим номером: 4823680800: 000:0043, загальною площею 6,8500 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Казанківської селищної ради Баштанського (колишнього - Казанківського) району Миколаївської області, в розмірі 4,5667 га, що відповідає площі новоствореної земельної ділянки, то суд зауважує наступне.
Так, як вже зазначалось судом, відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
З цього слідує, що саме право спільної часткової власності в разі поділу спільного майна припиняється, у зв`язку із чим, цю частину позовних вимог слід задовольнити частково та припинити право спільної часткової власності обох сторін на земельну ділянку. 
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує клопотання позивачки від 09.04.2026 року, згідно якого остання просить судові витрати по справі покласти на неї. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-18, 81, 141, 209-245, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в :
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Казанківської селищної ради, про виділ в натурі частки з майна, яке знаходиться в спільній частковій власності задовольнити частково.
Виділити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована та проживає за адресю: АДРЕСА_1 , в натурі у приватну власність із земельної ділянки, з кадастровим номером: 4823680800:06:000:0043, загальною площею 6,8500 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Казанківської селищної ради Баштанського (колишнього - Казанківського) району Миколаївської області із майна спільної часткової власності, належну їй 2/3 частки новоствореної земельної ділянки, площею 4,5667 га відповідно до плану розподілу, згідно зображення 1.5, що відповідає 3 Варіанту розподілу Висновку № СЕ-19/115-25/19378-ЗТ від 17.12.2025 року судової земельно-технічної експертизи, проведеної Миколаївським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України.
Припинити право спільної часткової власності на земельну ділянку з кадастровим номером: 4823680800:06:000:0043, загальною площею 6,8500 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Казанківської селищної ради Баштанського (колишнього - Казанківського) району Миколаївської області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачка може оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку у загальному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено: 09.04.2026 року.

Суддя