ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
    	Справа № 636/1881/26  Провадження 3/636/1171/26	

Дата 20.04.2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Суддя Чугуївського міського суду Харківської області Бунін Є.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Департаменту патрульної поліції в Харківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 4 ст. 121 КУпАП,
встановив:
12 лютого 2026 року, об 11:17 год. ОСОБА_1 за адресою: проспект Героїв Харкова буд. 299-Г м. Харкова, керував транспортним засобом Фольксваген Транспортер, д.н. НОМЕР_2 , який підлягає обов`язковому технічному контролю та своєчасно його не пройшов, правопорушення вчинено повторно протягом року.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги Правил дорожнього руху України: п. 31.3 – забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством: у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.
В судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив, що транспортним засобом користувався у зв`язку з необхідністю термінового придбання лікарських засобів для своєї дитини, яка страждає на тяжке захворювання - розсіяний склероз та потребує постійного лікування. Зазначив, що в умовах воєнного стану та складного матеріального становища не мав можливості своєчасно пройти технічний контроль, однак після придбання ліків мав намір це зробити, проте був зупинений працівниками поліції. Наступного дня, 13 лютого 2026 року, транспортний засіб пройшов обов`язковий технічний контроль, що підтверджується відповідними документами.
Суд дослідив матеріали справи про адміністративне правопорушення, і зазначає наступне.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Слід також звернути увагу, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Факт вчинення  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується:
-протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 589429 від 12 лютого 2026 року;
-рапортом командира № 1 роти батальйону № 3 полку управління патрульної поліції в Харківській області ДПП від 12 лютого 2026 року.
-копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 29.10.2025;
-відеозаписом зафіксованим на пристрій відеофіксації.
Згідно із ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за обставин вчинення дії особою в стані крайньої необхідності.
На підтвердження зазначених обставин, ОСОБА_1 надав належні та допустимі докази, а саме: медичні довідки, виписки з історії хвороби, призначення лікаря та інші документи, які підтверджують наявність у дитини тяжкого хронічного захворювання, необхідність систематичного лікування та прийому лікарських засобів, а також придбання дорого вартісних медичних препаратів.
Судом встановлено, що вказані медичні документи є послідовними, узгоджуються між собою, не викликають сумнівів у їх достовірності та підтверджують існування реальної та безпосередньої загрози здоров`ю дитини у разі несвоєчасного забезпечення лікування та/або придбання ліків.
Крім того, на підтвердження усунення порушення особою надано довідку про проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу, згідно з якою такий контроль пройдено наступного дня, 13 лютого 2026 року, після зупинення працівниками поліції.
Суд враховує, що зазначена обставина свідчить про відсутність наміру ухилитися від виконання вимог законодавства, а також підтверджує, що порушення мало вимушений та короткочасний характер, обумовлений конкретними життєвими обставинами.
У сукупності з наданими медичними документами підтверджується, що дії ОСОБА_1 були спрямовані виключно на усунення небезпеки для здоров`я дитини та не мали на меті ігнорування встановлених правил.
Виниклі сумніви щодо винуватості  ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, суд, керуючись принципом презумпції невинуватості, тлумачить на користь останнього та приходить до висновку щодо недоведеності існування складу та події адміністративного правопорушення.
На підставі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Відповідно ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
У ст. 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.
За загальним правилом судочинства в справах про адміністративні правопорушення, суд може брати до уваги лише ті докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у провадженні, та інших обставин, які мають значення для провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватися «згідно із законом».
У п. 44 рішення по справі «Корнєв та Карпенко проти України» від 30 вересня 2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.
Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.
Суд враховує, що дії особи обумовлені необхідністю негайного забезпечення лікування тяжко хворої дитини, що становило реальну загрозу її здоров`ю, а тому шкода від формального порушення правил є менш значною, ніж відвернена шкода.
Відповідно до ст. 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, що безпосередньо загрожує особі чи іншим особам, якщо цю небезпеку не можна було усунути іншими засобами.
Суд приходить до висновку, що в даному випадку ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, оскільки існувала безпосередня потреба у придбанні лікарських засобів, а інші способи усунення небезпеки були відсутні.
Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
На переконання суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.
Враховуючи, що провадження у вказаній справі слід закрити у зв`язку з відсутністю складу вчиненого  ОСОБА_1  правопорушення, судовий збір, передбачений нормою ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 62, 68, 129 Конституції України, ст. 9, 245, 251-252, 256, 283-284, 287-289 КУпАП, суд
постановив:
Провадження у справі відносно  ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 121 КУпАП – закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з вчиненням дій особою в стані крайньої необхідності, тобто в умовах, передбачених ст. 18 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в 10-денний строк з дня її винесення через Чугуївський міський суд Харківської області.

Суддя Бунін Є.О.