Справа № 2-1411/09
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем  УКРАЇНИ

“15” червня 2009 року
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
Головуючого -  судді Погрібного С.О.
за секретаря   - Дробязко В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності на будинок, –

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вимогою про визнання за ним права власності на реконструйований житловий будинок з надвірними спорудами, розташований на земельній ділянці розміром 0,0691 га за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на такі обставини. Позивач є власником зазначеного житлового будинку на підставі договору дарування від 1 вересня 2004 року, свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19 березня 2004 року та, користуючись своїм правом власності, провів його реконструкцію, що не призвело до порушення несучих характеристик будинку; позивач, посилаючись на ст. ст. 319, 392 ЦК України, просить визнати за ним право власності на реконструйований будинок, оскільки він відповідає всім нормам та стандартам.
Представник Одеської міської ради (надалі за текстом – ОМР) у судове засідання не з`являвся, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Суд у зв`язку з його неявкою та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з`явився, у порядку заочного розгляду справи.
Заслухавши пояснення сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом установлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторони, висновку судового експерта, представлених письмових доказів.
Згідно зі договором дарування, укладеним з ОСОБА_2 1 вересня 2004 року, позивач ОСОБА_1 є власником частини будинку під АДРЕСА_1 , що складався в цілому з одного житлового будинку з господарськими будівлями, житловою площею 22,3 кв.м., розташованого на земельній ділянці розміром 687 кв.м.
За свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 19 березня 2004 року державним нотаріусом Восьмої одеської державної нотаріальної контори, позивачу належить 1/3 частина зазначеного будинку по АДРЕСА_1 .
За рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 9 липня 2004 року у справі за № 2-4884/04 позивачу належить інша 1/6 частина зазначеного житлового будинку. Отже, позивач є власником зазначеного будинку в цілому.
З метою поліпшення житлово-побутових умов позивач реконструював житловий будинок, а також надвірні споруди. Користуючись своїм правом згідно ст. 319 ЦК України на володіння, користування та розпорядження належним йому майном, позивач здійснив реконструкцію належного йому будинку шляхом прибудови окремих приміщення та зведення допоміжних приміщень. Розташування цієї житлової споруди визначено технічним паспортом від 16.05.2009 року, виданим на ім`я позивача КП „ОМБТІ та РОН”, а також висновком судового експерта про можливість збереження та подальшої експлуатації житлового будинку та господарських споруд спірного будинку.
Висновком № 8474 судової будівельно-технічної експертизи, складеної судовим експертом Одеського НДІ судових експертиз 14.10.2008 року, про можливість збереження та подальшої експлуатації житлового будинку та господарських споруд АДРЕСА_1 визначено, що технічний стан житлового приміщення на момент обстеження, згідно класифікації чинних норм, може бути охарактеризований як задовільний, що дозволяє зберегти його для подальшої експлуатації; цим висновком не встановлено порушень у питаннях архітектури, обраних конструктивних рішень, протипожежної безпеки та охорони навколишнього середовища. Таким чином суд вважає виконаними вимоги ч. 3 ст. 375 ЦК України, відповідно до якої право на забудову здійснюється за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил. При спорудженні зазначених прибудов дотримано будівельних, санітарних, протипожежних та інших норм та правил, але враховуючи, що будівництво проведено без належним чином затвердженого проекту, ввести його в експлуатацію є неможливим. При цьому в результаті проведеного будівництва позивачем створено споруду, яка відповідає певним, що висуваються до подібного роду будівель, вимогам та може бути самостійним об`єктом права власності, перебуває в особистому користуванні позивача.
Таким чином, враховуючи, що реконструйований будинок є ізольованим, річ, отримана після цих реконструкції та будівництва – житловий будинок з надвірними спорудами – відповідає нормам та правилам, беручи до уваги обставини справи, зокрема, неможливість вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, суд вважає за можливе захистити право позивача шляхом визнання за ним права власності на отримане реконструйоване житлове приміщення – будинок із надвірними спорудами. Реконструйований будинок складається з таких приміщень: на першому поверсі – 1-1 кухня, площею 22,2 кв.м., 1-2 – житлова, площею 15,1 кв.м., 1-4 – житлова, площею 16,2 кв.м., 1-5 – санвузол, площею 5,0 кв.м., 1-6 – коридор, площею 5,2 кв.м., на мансарді – 1-7 – коридор, площею 7,8 кв.м., 1-8 – житлова, площею 37,3 кв.м., 1-9 – вбудована шафа, площею 0,5 кв.м., а також надвірних споруд – під літ. „В” – сараї, літ. „Г” – вбиральня, літ. „Ж” – гараж, літ. „З, И, К” – навіси, № 1-2 – огородження, І – мостіння.
Вирішуючи питання про дотримання прав землевласника при здійсненні реконструкції, судом враховано, що спірний будинок розташовано на земельній ділянці фактичним розміром 691 кв.м., право власності на яку належить позивачу за державним актом на право власності на земельну ділянку, серія ЯЕ № 112092, виданим 28 вересня 2007 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Керуючись ст. ст. 16, 183, 331, 365, 367, 376, 392 Цивільного кодексу України, ст. 41 Земельного кодексу України, п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України 16.04.2004 року № 7 „Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ”, ст. ст. 10, 11, 212, 213, 215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, СУД –

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 – задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований на земельній ділянці розміром 0,0691 га за адресою: АДРЕСА_1 , що складається в цілому з одного кам`яного житлового будинку під літ. „А”, загальною площею 109,3 кв.м., житловою – 68,6 кв.м., у складі таких приміщень – на першому поверсі – 1-1 кухня, площею 22,2 кв.м., 1-2 – житлова, площею 15,1 кв.м., 1-4 – житлова, площею 16,2 кв.м., 1-5 – санвузол, площею 5,0 кв.м., 1-6 – коридор, площею 5,2 кв.м., на мансарді – 1-7 – коридор, площею 7,8 кв.м., 1-8 – житлова, площею 37,3 кв.м., 1-9 – вбудована шафа, площею 0,5 кв.м., а також надвірних споруд – під літ. „В” – сарай, літ. „Г” – вбиральня, літ. „Ж” – гараж, літ. „З, И, К” – навіси, № 1-2 – огородження, І – мостіння.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення та подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення у порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.
Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом звернення з заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ: