Справа № 931/111/26
Провадження № 2/931/177/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2026 року селище Локачі

Локачинський районний суд Волинської області у складі: 
головуючого судді Безп`ятко О.І.,
з участю секретаря судового засідання – Левчук О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Локачинської селищної ради Волинської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

13 лютого 2026 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до Локачинської селищної ради Волинської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами в порядку спадкування. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати – ОСОБА_2 , яка на день смерті була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 , і з цього дня відкрилася спадщина на його майно, яке складається із житлового будинку в с. Крухиничі Володимирського району Волинської області земельної ділянки площею 2,4774 га, яка розташована на території Локачинської селищної ради. За життя спадкодавець склала заповіт, у якому заповіла ОСОБА_1 усе своє рухоме та нерухоме майно. З метою оформлення права власності на спадкове майно позивач звернувся до Локачинської державної нотаріальної контори Волинської області із заявою про прийняття спадщини за заповітом, на підставі якої було відкрито спадкову справу № 5/2011 до майна померлої ОСОБА_2 . На частину спадкового майна, а саме на земельну ділянку площею 2,4774 га ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом. 20 січня 2026 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Володимирського районного нотаріального округу Волинської області Дильного І.Г. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, проте у видачі відповідного свідоцтва позивачу було відмовлено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів та запропоновано звернутися до суду для встановлення права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що є предметом даного позову. 
Просить визнати за ним, ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також судові витрати залишити за ним.
Ухвалою судді від 16 лютого 2026 року відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 16 березня 2026 року.
Ухвалою Локачинського районного суду Волинської області від 16 березня 2026 року підготовче провадження у справі закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті на 06 квітня 2026 року. 
Позивач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, що стверджується довідкою про доставку SMS (а.с. 46). До позовної заяви позивачем долучено клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення (а.с. 33).
Представник відповідача у судове засідання не з`явився також, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що стверджується довідкою про доставку електронного документу (а.с. 47 на звороті). Про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань, заяв, відзиву на позов від нього не надійшло. 
Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, копію матеріалів спадкової справи № 5/2011 до майна померлої ОСОБА_2 , суд дійшов наступного висновку. 
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Крухиничі Локачинського району Волинської області, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане 31 липня 2010 року (а.с. 6, 16 на звороті).
Після її смерті відкрилася спадщина.
Із довідки Крухиничівської сільської ради Локачинського району Волинської області від 01 лютого 2011 року № 25 вбачається, що в с. Крухиничі Локачинського району Волинської області знаходиться спадкове майно, яке належало ОСОБА_2 , 1931 року народження, яка проживала в АДРЕСА_1 та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкове майно складається із житлового будинку, що по АДРЕСА_1 та земельної частки (пай). У володіння спадковим майном до шести місяців після її смерті вступив син – ОСОБА_1 , який проживав окремо. Інших спадкоємців немає, заповіт від імені ОСОБА_2 посвідчувався в сільській раді 26.02.2003 року (а.с. 16 на звороті).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено ч.1 ст.1217 ЦК України.
Як вбачається із спадкової справи № 5/2011, 26 лютого 2003 року року ОСОБА_2 склала заповіт, який посвідчено секретарем Крухиничівської сільської ради Локачинського району Волинської області та зареєстровано в реєстрі за № 26, у якому все належне їй майно, яке належатиме їй на день смерті заповіла своєму сину ОСОБА_1 (а.с. 17).
Також чинність даного заповіту підтверджується копією інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 25877862 від 18.01.2011 року (а.с. 19).
Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Факт родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем, а саме те, що ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_1 підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 13 липня 1992 року (а.с. 5, 18 на звороті).
Згідно частин 1, 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, що передбачено ч.1 ст. 1270 ЦК України.
18 січня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до Локачинської державної нотаріальної контори Волинської області із заявою про прийняття спадщини після смерті матері – ОСОБА_3 , на підставі якої нотаріус завів спадкову справу №5/2011 до майна померлої ОСОБА_2 (а.с. 15 на звороті). 
Таким чином, позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину, подавши відповідну заяву в строк, встановлений статтею 1270 ЦК України.
Інших спадкоємців за законом чи заповітом, які б прийняли спадщину, судом не встановлено, із копії матеріалів спадкової справи № 5/2011 до майна померлої ОСОБА_2 їх теж не вбачається.
30 жовтня 2025 року приватним нотаріусом Володимирського районного нотаріального округу Волинської області Дильним І.Г. видано позивачу Свідоцтво про право власності за заповітом після смерті ОСОБА_2 на земельну ділянку, площею 2,4774 га, кадастровий номер 0722484000:02:000:0921 (а.с. 28 на звороті).
20 січня 2026 року позивач ОСОБА_1 , з метою оформлення своїх спадкових прав за заповітом після смерті матері – ОСОБА_2 щодо житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 звернувся із відповідною заявою до приватного нотаріуса Володимирського районного нотаріального округу Волинської області Дильного І.Г. (а.с. 30), однак йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через відсутність відповідних правовстановлюючих документів, про що винесено постанову вих. № 21/02-31 від 20.01.2026 року (а.с. 14, 32).
Відтак, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини, які є спадковими, а позивач через відсутність правовстановлюючих документів на спірний будинок позбавлений права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, а тому звернувся до суду.
Як зазначено у п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.
Отже, право власності на збудоване до набрання чинності вказаним Законом нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом.
До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.
Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність 30 грудня 2004 року) було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, при цьому введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності, збудованих до 05 серпня 1992 року, не передбачалося.
Належним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.
Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 557/1209/16-ц.
Як зазначено у п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", до компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснювався в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.
При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.
Із копії технічного паспорта від 22 жовтня 2025 року на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 встановлено, що рік спорудження (реконструкції) житлового будинку – 1949 (до 05 серпня 1992 року) (а.с. 9-12).
Відповідно до виписки з погосподарської книги № 3 за 2006-2010 рік Крухиничівського старостинського округу Локачинської селищної ради Володимирського району Волинської області, яка видана Крухиничівським старостинським округом Локачинської селищної ради Волинської області 30 вересня 2025 року за № 90, по особовому рахунку 233 будинок з надвірними будівлями і спорудами належить ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Загальна площа – 66 м.кв., житлова площа – 54 м.кв., матеріал стін – дерево, цегла, покрівля – шифер, надвірні будівлі і споруди: льох, хлів, господарські споруди, вбиральня, місце знаходження: АДРЕСА_1 , рік побудови будівлі – 1949 рік (а.с. 7).
Також суд встановив, що згідно копії інформаційної довідки № 460962656 від 20.01.2026 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державному реєстру Іпотек відомості про спірний будинок відсутні (а.с. 31 на звороті). 
Враховуючи наведене, та оскільки житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами за АДРЕСА_1 побудований до 05 серпня 1992 року, він не підлягає прийняттю в експлуатацію, то виданий на нього технічний паспорт та відомості з погосподарської книги свідчать про набуття ОСОБА_2 права власності на нього.
Проте, як зазначено у п. 3.3. згаданого вище Листа ВССУ, перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.
Згідно із ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відтак, суд дійшов до висновку, що позивач як спадкоємець за заповітом майна померлої ОСОБА_2 , підставно просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом, так як інший правовий механізм оформлення таких прав відсутній. При цьому сам факт відсутності правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог про оформлення права власності, за умов доведення таких обставин як належність спадкодавцю цього майна.
Враховуючи зазначені обставини, а також те, що на момент відкриття спадщини вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами належав спадкодавиці ОСОБА_2 , інші спадкоємці, окрім позивача, які прийняли спадщину та претендують на даний житловий будинок відсутні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав. Відтак, позов необхідно задовольнити, визнавши за позивачем, як спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину у встановленому законом порядку, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами.
Клопотання позивача, заявлене у позовній заяві про залишення судових витрат по справі за ним, підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 10-13, 77, 81, 82, 223, 247, 263-265 ЦПК України, на підставі ст. 392, 1216-1218, 1223, 1268-1270 ЦК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Локачинської селищної ради Волинської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами в порядку спадкування задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Крухиничі Локачинського району Волинської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_3 ;
Відповідач: Локачинська селищна рада Волинської області, адреса місцезнаходження: 45500, селище Локачі, вул. Миру, 37 Володимирський район, Волинська область, ЄДРПОУ – 04332182.

Повний текст рішення складено – 06.04.2026 року.

Суддя Локачинського районного суду О.І. Безп`ятко