ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/18233/15 Суддя (судді) першої інстанції: Голуб В.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.
Суддів: Беспалова О.О., Грибан І.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області та Акціонерного товариства "Укрнафта" на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства "Укрнафта" до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,

В С Т А Н О В И В:
У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 02.07.2015 № 0021461503, від 16.06.2015 № 0020251503, від 16.06.2015 № 0020261503 та податкової вимоги від 03.04.2015 № 1632-25.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що спірна податкова вимога є протиправною та суперечить приписам законодавства, оскільки Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" як відповідальний за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договору № 999/97 «Про спільну інвестиційну і виробничу діяльність, не пов`язану із створенням юридичної особи від 24.12.1997» не є платником податку на прибуток підприємств за 2014 рік. Відтак, за позивачем не можуть обліковуватися ані податкові зобов`язання з цього виду податку, ані податковий борг. А податкові повідомлення-рішення від 02.07.2015 № 0021461503 та від 16.06.2015 № 0020251503, № 0020261503 прийняті із застосуванням штрафів за прострочку сплати суми грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на 79, 1997 та 5047 календарних днів (відповідно), що є порушенням вимог статті 114 Податкового кодексу України. Крім того, позивач зазначив, що контролюючий орган, який застосував штрафні фінансові санкції та нарахував пеню, починаючи з 12 березня 2015 року, яка в тому числі зазначена у податковій вимозі, здійснив такий розрахунок всупереч нормам Податкового кодексу України, що діяли на дату такого розрахунку.
Враховуючи вищевикладене, представник Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 02.07.2015 № 0021461503, від 16.06.2015 № 0020251503, від 16.06.2015 № 0020261503, податкову вимогу від 03.04.2015 № 1632-25.
В подальшому представник позивача подав заяву від 22.12.2020 № 01/01/07-1216 "Про відмову від позову частково", яку судом було задоволено та закрито провадження у адміністративній справі № 826/18233/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" до Головного управління ДПС у Полтавській області в частині вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 02.07.2015 № 0021461503, від 16.06.2015 № 0020251503, від 16.06.2016 № 0020261503, від 29.07.2015 № 0023131503, від 18.09.2015 № 0025981503.
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 жовтня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2015 року, у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" відмовлено повністю.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду постановою від 21 липня 2020 року у справі № 826/18233/15 замінив відповідача у справі - Державну податкову інспекцію у місті Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області правонаступником Головним управлінням ДПС у Полтавській області. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" задовольнив частково. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 жовтня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2015 року скасував, а справу направив на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2020 року заяву представника Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" Карташова В.В. від 22.12.2020 № 01/01/07-1216 "Про відмову від позову частково" задоволено; прийнято відмову Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" від позову в частині позовних вимог. Провадження у адміністративній справі № 826/18233/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" до Головного управління ДПС у Полтавській області в частині вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 02.07.2015 № 0021461503, від 16.06.2015 № 0020251503, від 16.06.2016 № 0020261503, від 29.07.2015 № 0023131503, від 18.09.2015 № 0025981503 закрито.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 червня 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року, позовну заяву ПАТ "Укрнафта" в частині вимог про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 03.04.2015 № 1632-25 задоволено, визнано протиправною та скасовано податкову вимогу від 03.04.2015 № 1632-25 ДПІ у м. Полтаві ГУ Міндоходів у Полтавській області.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду постановою від 12 січня 2022 року у справі № 826/18233/15 касаційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області задовольнив. Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 червня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року скасував, а справу направив на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Суд касаційної інстанції вказав про неправомірність нарахування пені за 12 березня 2015 року. Пеня нараховувалась позивачу не лише за 12 березня 2015 року, а й за несвоєчасну сплату зобов`язань поза межами цього строку, а саме: з 12 березня по 17 березня 2015 року, з 12 березня по 18 березня 2015 року, з 12 березня по 29 березня 2015 року), що підтверджується копією розрахунку пені. Суди, ухвалюючи рішення, скасували податкову вимогу у повному обсязі. Суди попередніх інстанцій не встановили саме яку суму пені нараховано відповідачем внаслідок несплати зобов`язань саме 12 березня 2015 року, а відтак дійшли до передчасного висновку про неправомірність нарахування пені за увесь проміжок часу несплати позивачем відповідних сум податкового зобов`язання (а саме з 12 березня по 17 березня 2015 року, з 12 березня по 18 березня 2015 року, з 12 березня по 29 березня 2015 року), що підтверджується копією розрахунку пені. Незважаючи на те, що витяги із інтегрованої картки платника податків мали суперечності щодо дати та номера декларації, на підставі, зокрема, якої сформовано дані про наявність податкового боргу, суди попередніх інстанцій, не перевірили відповідні витяги з інтегрованої картки на предмет їх достовірності, не співставили дані, зазначені у таких витягах з ІКП, не встановили чим обумовлені розбіжності щодо дати та номера декларації, та не констатували чи дійсно позивачем вчинялись дії щодо визначення зобов`язань у розмірі 52 659 897 грн, а відтак і не встановили обставин наявності податкового боргу, зазначеного у вимозі, з приводу правомірності якої виник спір.
Під час нового розгляду справи Верховний Суд зобов`язав врахувати викладене, всебічно і повно з`ясувати всі фактичні обставини справи, з перевіркою їх належними та допустимими доказами та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення із наведенням відповідного правового обґрунтування в частині прийняття чи відхилення доводів учасників справи.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2025 року позов Акціонерного товариства "Укрнафта" до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 03.04.2015 № 1632-25 задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу ДПІ у м. Полтаві ГУ Міндоходів у Полтавській області від 03.04.2015 № 1632-25 в частині нарахування пені на суму 5 296, 98 грн. (п`ять тисяч двісті дев`яносто шість гривень дев`яносто вісім копійок). В решті заявлених вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь Акціонерного товариства "Укрнафта" судовий збір у розмірі 0, 19 грн. 
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління Державної податкової служби у Полтавській області та Акціонерне товариство "Укрнафта" подали апеляційні скарги.
Апеляційна скарга Головного управління ДПС у Полтавській області мотивована тим, що оспорювана позивачем податкова вимога не є формою чи видом притягнення платника до відповідальності (не є за своєю суттю фінансовою санкцією у вигляді нарахування штрафу та/або пені), а свідчить про необхідність погашення суми податкового зобов`язання, відтак немає підстав і для її скасування в частині нарахування пені на суму 5 296,98 грн, оскільки на момент її винесення податкове зобов`язання належно виконане не було; сума податкового боргу по нарахованій пені у розмірі 5 296,98 грн, на поточну дату погашена платником податків самостійно; сума податкового боргу з моменту винесення податкової вимоги по теперішній час має безперервний перебіг, що тягне за собою недоотримання коштів держаним бюджетом України (ІКП на підтвердження безперервності боргу наявні в матеріалах справи).
Таким чином, відповідач просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23.10.2025 у справі № 826/18233/15 в частині задоволених позовних вимог та винести в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову АТ «Укрнафта» в повному обсязі; судові витрати покласти на позивача; справу розглянути за участю представника ГУ ДПС у Полтавській області.
Апеляційна скарга Акціонерного товариства "Укрнафта" мотивована тим, що НГВУ «Полтаванафтогаз» ПАТ «Укрнафта» як відповідальний за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договору № 999/97 «Про спільну інвестиційну і виробничу діяльність, не пов`язану із створенням юр.особи від 24.12.97р.» не є платником податку на прибуток підприємств за 2014 рік, відтак за ним не могли обліковуватися ні податкові зобов`язання з цього виду податку, ні податковий борг. Суд першої інстанції вказані вище обставини не перевірив, належної правових оцінки доводам Укрнафти не надав. По цій причині рішення суду прийняте з порушенням пп. 14.1.139 п. 14.1. ст. 14, пунктів 36.1, 36.2 ст. 36, п. 37.2 ст. 37, п. 64.6. ст. 64, ст. ст. 151, 152, 153, п. 10 Підрозділу 4 Розділу XX «Перехідних положень» Податкового кодексу України (в редакції, яка була чинною на дату оформлення податкової вимоги від 03.04.2015 № 1632-25).
Таким чином, позивач просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23.10.2025 у справі № 826/18233/15 в частині вимог, в задоволенні яких було відмовлено, та прийняти нове рішення, яким позов АТ «Укрнафта» задовольнити повністю, визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 03.04.2015 № 1632-25 повністю.
Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2026 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.
3 лютого 2026 року відповідач подав відзив на апеляційну скарга та просить апеляційну скаргу АТ «Укрнафта» залишити без задоволення, а рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23.10.2025 у справі № 826/18233/15 в частині відмови у задоволенні позову залишити без змін; розгляд справи проводити за участі представника ГУ ДПС у Полтавській області.
4 лютого 2026 року позивач подав відзив на апеляційну скаргу та просить відмовити ГУ ДПС у Полтавській області в задоволенні апеляційної скарги повністю.
Щодо клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні, колегія суддів зазначає наступне.
Частинами 2 та 3 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
У той же час, згідно частин 1-3 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до частини 4 статті 12, частини 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років"; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.
У той же час, спірні правовідносини не відносяться до категорії справ, передбачених частиною 4 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України.
Як вбачається з поданого клопотання, в такому не наведено жодних доводів, які б свідчили про те, що характер спірних правовідносин та предмет доказування вимагають проведення судового засідання або посилань на обставини, які можливо встановити лише у такий спосіб.
Дослідивши клопотання апелянта, матеріали справи, предмет та підстави позову, склад учасників справи, тощо, колегія суддів дійшла висновку, що характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають її розгляду в порядку загального позовного провадження, а тому у задоволенні зазначеного клопотання необхідно відмовити.
Керуючись частинами 1 та 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до фактичних обставин справи, Акціонерне товариство «Укрнафта», зареєстроване в якості юридичної особи за кодом ЄДРПОУ 00135390 та розташований за адресою: 04053, Україна, місто Київ, провулок Несторівський, будинок 3-5. У 2025 році назва позивача змінилась з Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на Акціонерне товариство "УКPНAФТА".
Нафтогазовидобувне управління «Полтаванафтогаз» (код ЄДРПОУ 22525915) за організаційно-правовою формою являється відокремленим підрозділом (філією) без права юридичної особи Акціонерного товариства «Укрнафта» (код ЄДРПОУ 00135390), та розташоване за адресою: 36000, Україна, Полтавська обл., місто Полтава, вулиця Монастирська, будинок, 12.
26.02.1998 на податковий облік в ДПІ у м. Полтаві в якості окремого платника податку взято договір № 999/97 «Про спільну інвестиційну і виробничу діяльність, не пов`язану із створенням юридичної особи з освоєння та розробки родовищ» від 24.12.1997 (код ЄДРПОУ 0403739509). Відповідальною особою за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання такого Договору про спільну діяльність визначено - Нафтогазовидобувне управління «Полтаванафтогаз» ПАТ «Укрнафта» (код ЄДРПОУ 22525915).
Нафтогазовидобувним управлінням «Полтаванафтогаз» ПАТ «Укрнафта» було подано до ДПІ у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області податкову декларацію про результати спільної діяльності на території України без створення юридичної особи за 2014 рік (від 02.03.2015 № 9081354896), якою самостійно визначено податкове зобов`язання з податку на прибуток від спільної діяльності за останній календарний квартал звітного (податкового) періоду в сумі 95 383 577 грн (рядок 10 Декларації), що було зменшено на суму нарахованих авансових внесків з податку на прибуток за місяці січень - лютий 2015 року в розмірі 42 723 680 грн (рядок 11 Декларації, та про що також було зазначено в доповненнях до такої Декларації). Сума задекларованого податку 52 659 897 грн.
З інтегрованої картки платника податків (Договір про СД від 24 грудня 1997 року № 999/97 - уповноважена особа НГВУ Полтаванафтогаз ПАТ Укрнафта), платіж 11021000 (податок на прибуток приватних підприємств) випливає, що в якості підстав для нарахування зазначено …невизначений документ N AUTOPEN…на Декларація N 217/16-01-15-03-29 від 11 березня 2015.
Водночас, як вбачається з інтегрованої картки платника податків, яка сформована відповідачем у липні 2025 року, 11 березня 2015 року на підставі податкового звіту про результати спільної діяльності № 9081354896 від 02.03.2015 контролюючим органом було нараховано податкове зобов`язання у сумі 52 659 897, 00 грн із зазначенням граничного терміну сплати - 11.03.2015.
Враховуючи суму переплати, а також сплати позивачем грошових зобов`язань станом на 03.04.2015 залишок несплаченої суми грошового зобов`язання становив 47 289 125, 32 грн.
Станом на 03.04.2015 в інтегрованій картці платника - Договору № 999/97 від 24.12.97 «Про спільну інвестиційну і виробничу діяльність, не пов`язану із створенням юридичної особи з освоєння та розробки родовищ» (403739509) по податку на прибуток приватних підприємств рахувався податковий борг на загальну суму 47 384 408, 92 грн, який виник:
11.03.2015 згідно з податковою декларацією про результати спільної діяльності на території України без створення юридичної особи № 9081354896 від 02.03.2015 в сумі 47 289 125, 32 грн;
18.03.2015 - нараховано пені з 12.03.2015 по 17.03.2015 на податкову декларацію про результати спільної діяльності на території України без створення юридичної особи № 9081354896 від 02.03.2015 в сумі 12, 23 грн;
20.03.2015 - нараховано пені з 12.03.2015 по 19.03.2015 на податкову декларацію про результати спільної діяльності на території України без створення юридичної особи № 9081354896 від 02.03.2015 в сумі 30, 06 грн;
30.03.2015 - нараховано пені з 12.03.2015 по 29.03.2015 на податкову декларацію про результати спільної діяльності на території України без створення юридичної особи № 9081354896 від 02.03.2015 в сумі 93 489, 35 грн;
30.03.2015 - нараховано пені з 12.03.2015 по 29.03.2015 на податкову декларацію про результати спільної діяльності на території України без створення юридичної особи № 9081354896 від 02.03.2015 в сумі 1 751, 96 грн.
У зв`язку з виникненням податкового боргу за Договором № 999/97 ДПІ у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області сформована спірна податкова вимога № 1632-25 від 03.04.2015 на загальну суму 47 384 408, 92 гривень.
Вважаючи протиправною вимогу про сплату боргу, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції зазначив, що розбіжності у ІКП платника податків, які були надані разом із запереченнями на адміністративний позов від 10 вересня 2015 року та між ІКП, які були сформовані податковим органом 17 липня 2025 року не спростовують наявність податкового боргу; невірне формулювання в ІКП у 2015 році опису операції не скасовує обов`язок сплачувати відповідні податки та збори; станом на день розгляду справи вказані неточності було усунуто; чим обумовлені вищевказані розбіжності у суду не має можливості встановити у зв`язку зі спливом більш ніж 10 років; при співставленні даних з ІКП відсутні розбіжності в датах нарахування та сумах податкового зобов`язання з податку на прибуток; 12 березня 2015 року Нафтогазовидобувне управління «Полтаванафтогаз» зверталось до податкового органу із заявою про розстрочення податкового боргу, втім листом від 01 квітня 2015 року заявнику було відмовлено у розстроченні.
Враховуючи вищевикладене, суд зазначив, що сума грошового зобов`язання 47 289 125, 32 грн є узгодженою, а тому спірна податкова вимога в цій частині є правомірною.
Як підтверджується матеріалами справи, пеня нараховувалась позивачу не лише за 12 березня 2015 року, а й за несвоєчасну сплату зобов`язань поза межами цього строку, а саме: з 12 березня по 17 березня 2015 року, з 12 березня по 19 березня 2015 року, з 12 березня по 29 березня 2015 року), що підтверджується копією розрахунку пені; на підставі даних розрахунку пені (колонка «Сума погашеної недоїмки, на яку проведене нарахування пені») та відомостей з інтегрованої картки платника податків для 12.03.2015 суми недоїмки становили: 2 065,95 грн; 3 809,21 грн; 5 265 989,70 грн; 98 683, 20 грн; пеня за одну добу (12.03.2015) по кожній сумі розрахована за формулою: сума 0,36/365 і складає відповідно: 2,04 грн; 3,76 грн; 5 193,85 грн; 97,33 грн, отже загальна сума неправомірно нарахованої пені за 12.03.2015 становить 5 296, 98 грн.
З огляду на вказане, суд виснував, що податкова вимога від 03.04.2015 № 1632-25 є протиправною та підлягає скасуванню в частині нарахування пені на суму 5 296, 98 грн.
Переглядаючи оскаржуване рішення в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги Головного управління ДПС у Полтавській області, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом підпункту 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова вимога є письмовою вимогою контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.
Статтею 59 ПК України передбачено, що податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.
Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Таким чином, податкова вимога як письмове рішення органу стягнення містить вимогу до платника податків сплатити податковий борг, який складається з сум узгоджених грошових зобов`язань (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), не сплачених платником податків у встановлені ПК України строки та пені. 
За визначеннями, наведеними у підпунктах 14.1.39 та 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України:
- грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності;
- податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк.
Отже, грошове зобов`язання платника податків складається з сум податкових зобов`язань, тобто сум податків та зборів, штрафних (фінансових) санкцій за порушення вимог податкового законодавства, а також санкцій за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
З урахуванням наведеного, для цілей вирішення питання щодо правомірності оскаржуваної вимоги є встановлення обставин щодо узгодженості зобов`язань, що зазначені у податковій вимозі.
Як підтверджується матеріалами справи, обов`язок позивача щодо сплати визначених ним податкових зобов`язань тривав до 12 березня 2015 року.
За змістом норм статті 36 ПК України платники податків обтяжені податковими обов`язками. Податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (пункт 36.1 статті 36 ПК України).
Спосіб, порядок та строки виконання податкового обов`язку встановлюються цим Кодексом та законами з питань митної справи (пункт 38.3. статті 38 ПК).
Порядок декларування та сплати податку на прибуток підприємств відповідно до розділу ІІІ ПК України, а також щомісячних авансових внесків з цього податку встановлено з урахуванням пункту 57.1 статті 57 та пункту 9 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" ПК України.
Згідно з пунктом 9 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" ПК України (у редакції із змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 року №71-VIII) у січні - грудні 2015 року платники зобов`язані сплачувати щомісячні авансові внески з податку на прибуток підприємств відповідно до пункту 57.1 статті 57 цього Кодексу у редакції, що діяла до 1 січня 2015 року. При цьому сума щомісячних авансових внесків за березень - травень 2016 року обчислюється у розмірі не менше 1/12 нарахованої суми податку на прибуток підприємств за 2014 звітний (податковий) рік.
Відповідно до абзацу першого пункту 57.1. статті 57 ПК України у редакції, що діяла до 1 січня 2015 року, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Податкова декларація та розрахунок щомісячних авансових внесків за базовий звітний (податковий) рік подаються протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року (абзаци чотирнадцятий пункту 57.1 ПК України).
Згідно з пунктом 49.20 статті 49 ПК України якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.
У вказаному пункті статті 49 ПК України немає поняття «переноситься», а вжито термін «вважається», що не допускає жодних двозначних трактувань.
Відповідно до пункту 56.21 статті 56 ПК України у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.
Керуючись вищезазначеним, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 9 червня 2015 року у справі №21-18а15 дійшла висновку, що у разі якщо останній день строку подання податкової декларації, передбачений підпунктом 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 ПК України , припадає на вихідний або святковий день, граничним строком подання такої декларації є перший після нього робочий день. Тому початок перебігу встановленого пунктом 57.1 статті 57 ПК України десятиденного строку для сплати зазначеного у декларації податкового зобов`язання пов`язаний саме із таким робочим днем.
Такий підхід прослідковується із правових висновків Верховного Суду у постановах від 2 квітня 2020 року у справі №813/4630/16, від 25 квітня 2019 року у справі №804/15246/15.
Таким чином, граничним строком подання вказаної декларації правильно вважати операційний (банківський) день, що настає за вихідним днем - 02 березня 2015 року (понеділок). А тому платники податків були зобов`язані сплатити податок на прибуток за 2014 рік протягом 10 календарних днів, що настають за 2 березня 2015 року - до 12 березня 2015 року включно.
За змістом абзацу «а» підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України пеня нараховується після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Нарахування пені розпочинається при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного цим Кодексом.
Відповідно до пункту 129.4 статті 129 ПК України пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.
Відтак, нарахування пені за 12 березня 2015 року є неправомірним.
При цьому, пеня нараховувалась позивачу не лише за 12 березня 2015 року, а й за несвоєчасну сплату зобов`язань поза межами цього строку, а саме: з 12 березня по 17 березня 2015 року, з 12 березня по 18 березня 2015 року, з 12 березня по 29 березня 2015 року), що підтверджується копією розрахунку пені.
У постанові від 11 вересня 2020 у справі № 804/2924/17 сформовано висновок, відповідно до якого, суди першої та апеляційної інстанцій, вирішуючи спір по суті вимог та встановивши факт несплати платником податків податкового зобов`язання, що має наслідком нарахування пені за певний період часу, мають всі повноваження визначити такий період та розрахувати суму пені, належної до стягнення. Також суди мають право зобов`язати компетентний орган - податковий орган здійснити розрахунок суми пені за певний період часу та надати його суду для врахування при прийнятті рішення.
На підставі даних розрахунку пені (колонка «Сума погашеної недоїмки, на яку проведене нарахування пені») та відомостей з інтегрованої картки платника податків для 12.03.2015 суми недоїмки становили: 2 065,95 грн; 3 809,21 грн; 5 265 989,70 грн; 98 683, 20 грн. Пеня за одну добу (12.03.2015) по кожній сумі розрахована за формулою: Сума 0,36/365 і складає відповідно: 2,04 грн; 3,76 грн; 5 193,85 грн; 97,33 грн. 
Загальна сума неправомірно нарахованої пені за 12.03.2015 становить 5 296, 98 грн.
Керуючись наведеним, судова колегія погоджує висновки суду першої інстанції про те, що податкова вимога від 3 квітня 2015 року № 1632-25 є протиправною та підлягає скасуванню в частині нарахування пені на суму 5 296, 98 грн.
Доводи апеляційної скарги Головного управління ДПС у Полтавській області зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, оскільки такі здійснені з урахуванням позиції Верховного Суду у постанові від 12 січня 2022 року у справі №826/18233/15.
Переглядаючи оскаржуване рішення в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги Акціонерного товариства "Укрнафта", колегія суддів зазначає таке.
Згідно з пп. 153.14.1 та 154.14.2 п. 153.14 ст. 153 Податкового кодексу України (у редакції, що діяла до 01.01.2015) спільна діяльність без створення юридичної особи проводиться на підставі договору про спільну діяльність.
Облік результатів спільної діяльності ведеться платником податку, уповноваженою особою на це іншими сторонами згідно з умовами договору, окремо від обліку господарських результатів такого платника податку.
Уповноваженою особою на ведення обліку результатів спільної діяльності згідно Договору про спільну діяльність від 24.12.1997 № 999/97 (код ЄДРПОУ 403739509) є НГВУ «Полтаванофтогаз» АТ «Укрнафта» (код ЄДРПОУ 22525915), яке є відокремленим підрозділом АТ «Укрнафта» (код ЄДРПОУ 00135390).
Згідно з п.п.133.1.5 п.133.1 ст.133 ПК України (у редакції, що діяла до 01.01.2015) платниками податку на прибуток з числа резидентів є, зокрема: відокремлені підрозділи платників податку, зазначені у пункті 133.1.1 цього пункту, визначені відповідно до розділу І цього Кодексу, за винятком представництв.
НГВУ «Полтаванофтогаз» АТ «Укрнафта» (код ЄДРПОУ 22525915) до 01.01.2015 було платником податку на прибуток, зокрема за 2014 рік, - платником консолідованого податку на прибуток.
Форма податкової декларації про результати спільної діяльності на території України без створення юридичної особи, затверджена наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.12.2013 № 810 «Про затвердження форми Податкової декларації про результати спільної діяльності та території України без створення юридичної особи та Порядку ведення обліку результатів спільної діяльності на території України без створення юридичної особи» (втратив чинність 01.12.2015).
У податковій декларації передбачені обов`язкові реквізити про уповноваженого платника податку, а саме: найменування згідно з реєстраційними даними, код ЄДРПОУ, податкова адреса, телефон, E-mai.
Пунктом 134.1 ст.134 ПК України (у редакції, що діяла до 01.01.2015) передбачено, що в цьому розділі (розділ ІІІ «Податок на прибуток підприємств») об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, на суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 -143 цього Кодекс, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.
Згідно з п.151.1 ст.151 ПК України (у редакції, що діяла до 01.01.2015) основна ставка податку на прибуток становить 16 відсотків.
Положення зазначеного пункту застосовуються з урахуванням пункту 10 підрозділу 4 розділу ХХ Перехідні положення» цього Кодексу.
Відповідно до пункту 10 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України встановлена ставка податку на прибуток підприємств з 1 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року включно - 18 відсотків.
Отже, договори про спільну діяльність на території України без створення юридичної особи визначали податок на прибуток за загальним правилами, встановленими п. 134.1 ст.134, п.151.1 ст.151, п. 10 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України з врахуванням п.153.14 ст.153 ПК України.
У межах спірних правовідносин, Нафтогазовидобувним управлінням «Полтаванофтогаз» ПАТ «Укрнафта» було подано до ДПІ у м. Полтаві ГУ Міндоходів у Полтавській області податкову декларацію від 02.03.2015 № 9081354896 про результати спільної діяльності на території України без створення юридичної особи за 2014 рік, якою самостійно визначено податкове зобов`язання з податку на прибуток від спільної діяльності за останній календарний квартал звітного (податкового) періоду в сумі 95 383 577 грн (рядок 10 Декларації), що було зменшено на суму нарахованих авансових внесків з податку на прибуток за місяці січень-лютий 2015 року в розмірі 42 723 680 грн (рядок 11 Декларації, та про що також було зазначено в доповненнях до такої Декларації).
В інтегрованій картці платника податку на прибуток Договір про спільну діяльність від 24.12.1997 № 999/97 (код ЄДРПОУ 403739509) - уповноважена особа НГВУ «Полтаванафтогаз» ПАТ «Укрнафта» (код ЄДРПОУ 22525915) на 11.03.2015 відповідно була нарахована сума грошового зобов`язання у розмірі 52 659 897 грн.
12.03.2015 платник податків - Договору № 999/97 від 24.12.97р. «Про спільну інвестиційну і виробничу діяльність, не пов`язану із створенням юридичної особи з освоєння та розробки родовищ» (код ЄДРПОУ 403739509, далі - Договір № 999/97 супровідним листом №10-1275 (вх..№53322/10 від 12.03.2015) звернувся до ДПІ у м.Полтаві ГУ Міндоходів у Полтавській області із заявою про розстрочення грошового зобов`язання з податку на прибуток від спільної діяльності за 2014 рік на суму 52 659 897,00 грн.
Пунктом 100.2 ст. 100 ПК України передбачено, що платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу. Платник податків, який звертається до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань, вважається таким, що узгодив суму такого грошового зобов`язання.
До супровідного листа від 12.03.2015 №10-1275 позивачем надані, окрім інших наступні документи, що підтверджують наявність та узгодженість грошового зобов`язання по податку на прибуток, а саме: - заява щодо надання розстрочення грошового зобов`язання з податку на прибуток від спільної діяльності за 2014 рік на суму 52 659 897,00 грн, - копія декларації про результати спільної діяльності, яка належним чином засвідчена посадовими особами Договору №999/97.
Згідно з підпунктом 1.8 розділу І Наказу Міністерства доходів і зборів України 10.10.2013 № 574 «Про затвердження Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) платників податків» (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 31 жовтня 2013 р. за № 1853/24385) : «Подання заяви про розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) не припиняє сплату платником податку грошового зобов`язання (податкового боргу) до дня прийняття рішення про розстрочення (відстрочення).»
01.04.2015 ДФС України листом «Про відмову у розстрочені грошових зобов`язань» за №11437/7/99-99-23-04-17 відмовлено у розстрочені грошових зобов`язань з податку на прибуток від спільної діяльності за 2014 рік на суму 52 659 897,00 грн.
Наведене свідчать про те, що саме позивачем вчинялись дії щодо визначення зобов`язань у розмірі 52 659 897 гривень.
Крім того, така сума станом на 03.04.2015 була частково сплачена та відповідно залишок несплаченої суми грошового зобов`язання в сумі 47 289 125,32 грн набув статусу податкового боргу.
Таким чином, сума грошового зобов`язання 47 289 125, 32 грн є узгодженою, а тому спірна податкова вимога в цій частині є правомірною.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства "Укрнафта" не спростовують висновки суду першої інстанції в даній частині.
Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до вимог статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.
Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 195, 243, 250, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області та Акціонерного товариства "Укрнафта" залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2025 року у справі № 826/18233/15з залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя доповідач: В.Ю. Ключкович

Судді О.О. Беспалов

І.О. Грибан