ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
18 лютого 2026 року справа №200/7530/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2025 року (повне судове рішення складено 08 грудня 2025 року) у справі № 200/7530/25 (суддя в І інстанції Загацька Т.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, 

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив:
- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 046350020599 від 05.09.2025 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , відповідно до ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до заяви про призначення пенсії від 28.08.2025;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до пільгового стажу роботи по Списку № 1 з зайнятістю повний робочий день за професією « плавильник металу та сплавів» періоди роботи з 01.09.2008 по 09.03.2022 в ТОВ «Елена» відповідно до запису № 2-4 трудової книжки НОМЕР_1 від 09.01.2008;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 , пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі заяви про призначення пенсії від 28.08.2025.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 28.08.2025 звернувся до органів Пенсійного фонду України з заявою, в якій просив призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах до ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зі зниженням пенсійного віку. 05.09.2025 відповідач прийняв рішення № 046350020599, яким відмовив у призначенні пенсії. Позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню зазначене рішення щодо незарахування спірного періоду до страхового та пільгового стажу та відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 відповідно до частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії № 046350020599 від 05.09.2025.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.08.2025 про призначення пенсії за віком за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням при повторному розгляді вказаної заяви до його пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи з 01.09.2008 по 09.03.2022, з урахуванням висновків суду по цій справі.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що до страхового стажу не зараховано період з 01.09.2008 по 09.03.2022, згідно довідки № б/н від 09.03.2022, оскільки довідка не відповідає вимогам пункту 20 Порядку підтвердження наявного стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (Додаток 5), а саме в підставі видачі довідки відсутнє посилання на первинні документи, не вірно зазначено періоди роботи, в підсумковому періоді некоректно зазначено період (з 01.09.2008 по 27.04.20014), відсутні підписи головного бухгалтера та начальника відділу кадрів. Також в довідці відсутня інформація про відпустку без збереження заробітної плати, відсутнє посилання на ст. 50. Враховуючи наведене вище, відповідачем було встановлено, що вік позивача становить - 54 роки 11 місяців 01 днів, страховий стаж - 32 роки 04 місяців 22 дні, пільговий стаж — 00 років 00 місяців 00 днів, що є недостатнім при необхідній кількості 10 років та стало причиною для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», викладеної у рішенні від 05.09.2025 №046350020599.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 28.08.2025 звернувся до територіального відділу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», надавши підтверджуючий пакет документів.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №046350020599 від 05.09.2025 відмовлено у призначенні пенсії. В рішенні, зокрема, зазначено:
Вік заявника становить 54 роки 11 місяців 01 день.
Відповідно до наданих документів страховий стаж складає 32 роки 04 місяці 22 дні
Результати розгляду документів, доданих до заяви:
За доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди.
До пільгового стажу не зараховано період з 01.09.2008 по 09.03.2022, згідно довідки №б/н від 09.03.2022, оскільки довідка не відповідає вимогам пункту 20 Порядку підтвердження наявного стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (Додаток 5), а саме в підставі видачі довідки відсутнє посилання на первинні документи, не вірно зазначено періоди роботи, в підсумковому періоді не коректно зазначено період (з 01.09.2008 по 27.04.20014), відсутні підписи головного бухгалтера та начальника відділу кадрів. Також в довідці відсутня інформація про відпустку без збереження заробітної плати, відсутнє посилання на ст.50. Довідка потребує доопрацювання та перевірки.
Судом встановлено, що згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 09.01.1970 (№№ 2-4) позивач у період з 01.09.2008 по 09.03.2022 працював плавильником металу та сплавів з повним робочим днем на підприємстві ТОВ «ЕЛЕНА».
Відповідно до довідки, уточнюючої особливий характер роботи або умови праці ТОВ «ЕЛЕНА» від 09.03.2022 б/н, ОСОБА_1 дійсно працював в ТОВ "Елена" з 01.09.2008 (наказ №72 від 01.09.2008) по 09.03.2022 плавильником металів та сплавів 5-ого розряду з повним робочим днем з повним робочим тижнем. На підставі списку №1, розділу XI "Металообробка", підрозділ І "Ливарне виробництво", коду 11.1а професія плавильника металів та сплавів дає право на пенсію на пільгових умовах. За період з 01.09.2008 по 27.04.20014 - 5 років 7 місяців 27 днів. Підстава: Наказ №63/а від 22.12.2005 «Об итогах аттестации рабочих мест по условиям труда», Постановление КМУ №36 от 16.01.2003, Наказ №30/1-к від 28.04.2009 «Об итогах аттестации рабочих мест по условиям труда», Постановление КМУ №36 от 16.01.2003 (мовою оригіналу). Підстава видачі: відомості нарахування заробітної плати, особова картка № 76.
Позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню спірне рішення відповідача, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
Згідно п.1 та 2 ст.24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.
Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення №1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст.56 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до пунктів 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
При цьому, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі №234/13910/17 та від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17.
Зі змісту трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 09.01.1970 судом встановлено, що позивач з 01.09.2008 по 09.03.2022 працював плавильником металу та сплавів з повним робочим днем на підприємстві ТОВ «ЕЛЕНА».
Такі записи в трудовій книжці містять посилання на відповідні документи, на основі яких вони вчинені (накази), засвідчені чітким відтиском печатки вказаного підприємства та не містять ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватись у їх правдивості.
Про існування будь-яких зауважень до відповідних записів про трудову діяльність позивача в оскаржуваному рішенні не зазначено.
Відмовляючи в зарахуванні спірного періоду до пільгового стажу позивача, відповідач зазначав, що надана позивачем довідка № б/н від 09.03.2022 не відповідає вимогам пункту 20 Порядку підтвердження наявного стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (Додаток 5), а саме в підставі видачі довідки відсутнє посилання на первинні документи, не вірно зазначено періоди роботи, в підсумковому періоді не коректно зазначено період (з 01.09.2008 по 27.04.20014), відсутні підписи головного бухгалтера та начальника відділу кадрів. Також в довідці відсутня інформація про відпустку без збереження заробітної плати, відсутнє посилання на ст.50. Довідка потребує доопрацювання та перевірки.
Суд не погоджується з такими твердженнями відповідача, оскільки основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Наявність же відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням відповідного стажу.
Верховний Суд у постановах від 31.07.2018 по адміністративній №415/760/17, 31.07.2018 по адміністративній справі № 486/1080/16-а, від 31.07.2018 по адміністративній справі № 235/1112/17 висловив правову позицію про достатність підтвердження страхового стажу на посадах за Списком №1, 2 саме записами у трудовій книжці.
Відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, за наявності належно оформлених записів у трудовій книжки та підтвердження стажу роботу, що дає право на пільгову пенсію, неможливо спростовувати факт наявності у позивача стажу роботи на посадах, що дає право на призначення пільгової пенсії.
Довідкою підприємства також підтверджено пільговий характре роботи позивача.
Крім цього, в довідці форми ОК-5 у розділі Відомості по спеціальному стажу міститься інформація, що трудовий стаж позивача за спірний період облікований за кодом спецстажу ЗПЗ013А1.
Також суд зазначає, у спірний період застосовувались Список 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 та Список 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461, якими передбачена професія плавильника металу та сплавів, зазначена в трудовій книжці позивача.
З огляду на вище викладені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачем протиправно відмовлено в зарахуванні до пільгового стажу позивача періоду його роботи з 01.09.2008 по 09.03.2022, а тому оскаржуване у даній справі рішення № 046350020599 від 05.09.2025 належить скасувати.
З огляду на визнання протиправним та скасування спірного рішення, належним способом захисту порушеного права на отримання обґрунтованого та вмотивованого рішення за його заяви є зобов`язання відповідача повторно розглянути дану заяву та вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, відповідно до вимог чинного законодавства та з урахуванням висновків суду.
Такий висновок щодо способу захисту узгоджується з позицією Верховного Суду у постанові від 22.12.2020 по справі №461/4544/18 та Великої Палати Верховного Суду у постанові від 06.11.2019 по справі №509/1350/17.
Варто зауважити, що виконуючи обов`язок держави щодо забезпечення реалізації права особи на соціальний захист, територіальний пенсійний орган в межах наданих йому повноважень та відповідно до пенсійного законодавства повинен сприяти такій особі у реалізації права на призначення їй пенсії, зокрема, шляхом перевірки правильності оформлення заяви, відповідності викладених у ній відомостей, змісту і належності оформлення, а у випадку їх невідповідності, роз`яснювати такій особі її права, а також надавати строк для усунення вказаних недоліків.
При вирішенні даного спору суд бере до уваги, що відповідно до п.4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, зокрема, повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.
Наведені положення свідчать про те, що неналежне оформлення документів чи їх неповнота або неналежнимй спосіб подання документів не є безумовною підставою для відмови у призначенні (перерахунку) пенсії.
З наявністю обставин, які свідчать про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів або свідчать про недоліки подання документів у органу пенсійного фонду виникає обов`язок повідомити особу, яка звернулась, про необхідність усунути певні недоліки при зверненні у визначений цим Порядком строк.
На думку суду, у даному випадку, на виконання вимог п.1.8, 4.2 Порядку №22-1, у пенсійного органу виник обов`язок щодо надіслання позивачу повідомлення про необхідність надання додаткових документів, зокрема, які б підтверджували перебування позивача повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці.
Суд наголошує, що лише використання органом пенсійного фонду усіх процедур, які застосовуються при вирішенні питання про призначення (перерахунок) пенсії та не виконання заявником установлених вимог, може свідчити про обґрунтованість та правомірність рішення територіального органу пенсійного фонду.
З огляду на те, що відповідач не повідомляв позивача про неповноту документів, які були подані разом із заявою про призначення пенсії, строк на усунення цих недоліків не надавав, тому суд приходить до висновку про передчасність відмови відповідача у призначенні пенсії позивачу.
Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У п.145 рішення від 15.11.1996 у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 05.04.2005 (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні ст.13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.
Відповідно до приписів ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Суд зазначає, що у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин, оскільки адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження суб`єкта публічної адміністрації, реалізуючи за нього процедурні дії, ухвалювати рішення чи проводити адміністративну процедуру. Таке втручання може мати місце лише у випадку, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи закону, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення. Тобто, призначення пенсії, її перерахунок, тощо є дискреційним повноваженням пенсійного органу.
Таким чином, з урахуванням викладеного та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, окружний суд вірно вважав за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 046350020599 від 05.09.2025 про відмову в призначенні пенсії позивачу, та як похідна вимога, зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 28.08.2025 про призначення пенсії за віком за віком на пільгових умовах відповідно до ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням при повторному розгляді вказаної заяви до його пільгового стажу за Списком №1 період роботи з 01.09.2008 по 09.03.2022, з урахуванням висновків суду по цій справі.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2025 року у справі № 200/7530/25 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 18 грудня 2026 року.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук