Справа № 737/866/25
Провадження № 2/737/20/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2026 року  с-ще Куликівка
К у л и к і в с ь к и й р а й о н н и й с у д Ч е р н і г і в с ь к о ї о б л а с т і
суддя секретар 	Лібстер А. С. Скляр А.О.	
розглянувши у підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу	№ 737/866/25	
за позовом	ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 	
  до відповідача    третя особа	  Куликівської селищної ради    Приватнийнотаріус Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівськоїобласті Пономаренко Євгеній Петрович	
  про	  про визнання права власності на гараж	
учасники справи та представники:	  	
позивач та його представник	не з`явились	
представник відповідача	не з`явився 	
третя особа 	не з`явився	

ВСТАНОВИВ:

10.10.2025 до Куликівського районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Куликівської селищної ради, в якій просять визнати за ОСОБА_2 , право власності на 1/2 частку у спільному майні подружжя, згідно ст.60 Сімейного кодексу України, та на 1/6 частку, як спадкоємець першої черги за законом відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України, гаражу АДРЕСА_1 (гараж – загальною площею 56,0 кв.м.), який належав покійному чоловікові ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати за ОСОБА_1 , право власності на 1/6 частку, як спадкоємець першої черги за законом відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України, гаражу АДРЕСА_1 (гараж – загальною площею 56,0 кв.м.), який належав покійному батьку ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за ОСОБА_1 , право власності на 1/6 частку, як спадкоємець першої черги за законом відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України, гаражу АДРЕСА_1 (гараж – загальною площею 56,0 кв.м.), який належав ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Куликівського районного суду Чернігівської області від 15.10.2025 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 13.11.2025, яке було відкладено на 02.12.2025. Підготовче провадження у справі закрито 02.12.2025 з призначенням розгляду справи по суті на 24.12.2025,16.01.2026, яке відкладалось на 17.02.2026 через відсутність електропостачання в суді.
Позивачі в судові засідання не з`явились, в позові просили розгляд справи проводити за їх відсутності, у зв`язку з напруженим графіком роботи та погіршенням стану здоров`я.
Представник відповідача Куликівської селищної ради надала відзив на позовну заяву, в якому вказує, що у вирішенні даної справи покладаються на розсуд суду та просять розгляд справи проводити без участі представника. 
Представник третьої особи в підготовче судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час, місце та дату судового розгляду. Надав до суду заяву в якій просить дану справу розглянути без його участі, проти позову не заперечує.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер – ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 15.10.2014 року, актовий запис про смерть №72 (а.с.10).
ОСОБА_3 з 20.01.1979 року перебував у шлюбі з ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 (а.с. 12).
Від шлюбу у подружжя є двоє синів - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 (а.с.12а) та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 (а.с.13). 
Відповідно до Довідки №516 від 27 травня 2025 року, виданої виконавчим комітетом Куликівської селищної ради Чернігівського району, Чернігівської області, ОСОБА_3 проживав та був зареєстрованим на дату смерті за адресою: АДРЕСА_2 , разом з дружиною – ОСОБА_2 та синами – ОСОБА_1 та ОСОБА_1 (а.с.14).
ОСОБА_3 при житті заповітів не складав.
Після смерті ОСОБА_3 позивачі звернулись із заявами про прийняття спадщини за законом до приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Пономаренко Є.П., яким була заведена спадкова справа №77/2025, що також підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 04.06.2025 № 81415624) (а.с.15).
Інших спадкоємців у померлого, які б мали право на обов`язкову частку, крім позивачів, немає.
В складі спадщини, яка залишилась після померлого ОСОБА_3 є гараж АДРЕСА_1 , який був збудований померлим ОСОБА_3 та його дружиною ОСОБА_2 , за час шлюбу. Проте, за життя ОСОБА_3 не ввів вказаний вище гараж в експлуатацію та не оформив правовстановлюючих документів на нього.
Архівний відділ Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області надав Архівну довідку №07-02/785 від 15.09.2025 в якій зазначив, що Рішенням виконавчого комітету Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області №10 від 21.02.1991 року «Про розгляд заяв громадян селища на будівництво» надано ОСОБА_5 дозвіл на будівництво гаража (а.с. 25 зворот).
Згідно довідки №157 від 24.09.2025 року виданої Куликівською селищною радою Чернігівського району, Чернігівської області, ОСОБА_5 було виділено земельну ділянку комунальної власності, орієнтовною площею 0,02 га, за цільовим призначенням: для гаражного будівництва, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та надано дозвіл на будівництво гаража, згідно із рішенням виконавчого комітету Куликівської селищної ради від 21.02.1991 року №10. На вказаній земельній ділянці розташований гараж, який було збудовано до 01.01.1992 року та присвоєно адресу: АДРЕСА_3 , гараж № НОМЕР_5 (а.с.26).
Технічний паспорт на гараж АДРЕСА_1 при житті ОСОБА_3 не виготовлявся.
Відповідно до Інформаційної довідки №889 від 16.06.2025 року виданої ТОВ «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації», що згідно матеріалів архівних даних Комунального підприємства «Чернігівське МБТІ» Чернігівської обласної ради, станом на 31 грудня 2012 року право власності на об`єкт нерухомості, а саме: гараж АДРЕСА_1 не зареєстровано (а.с.11). 
Приватний нотаріус Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Пономаренко Є.П., 04 червня 2025 року відмовив у вчиненні нотаріальної дії, відмовивши позивачам у видачі свідоцтва про право власності у спільному майні подружжя, та у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на гараж № НОМЕР_5 , що знаходиться по АДРЕСА_3 , у зв`язку із відсутністю належним чином оформленого документа, що посвідчує право власності на об`єкти нерухомості (а.с.17).
Відповідно до технічного паспорта від 30.05.2025, виготовленого на замовлення позивачів вбачається, що гараж № НОМЕР_5 (літ А-1), загальною площею 56 кв.м. розташований за адресою: АДРЕСА_3 , рік спорудження 1990 (а.с.19-23).
Відповідно до висновку про вартість майна наданого суб`єктом оціночної діяльності «ФОП ОСОБА_6 » ринкова вартість приміщення гаражу загальною площею 56 кв.м. розташований за адресою: АДРЕСА_3  становить 63 788 грн (а.с.24).
Відповідно до довідки-характеристики № 62 від 30.05.2025 щодо об`єкту нерухомого майна, гараж, загальною площею 56 кв.м. розташований за адресою: АДРЕСА_3 експлуатується правомірно (а.с.17).
Відповідно до довідки ТОВ «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації» від 16.06.2025 № 889, реєстрація права власності станом на 31.12.2012 на гараж № НОМЕР_5 , розташований за адресою: АДРЕСА_3 не зареєстровано (а.с.11).
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, а ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно із ч. 4 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим законом, визнаються державою.
Отже, право власності на збудоване до набрання чинності законом «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 03.08.2004 нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку зі здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.
Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Крім того, згідно з ч.1 та 2 ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.
До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.
Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлені постановою Кабінету Міністрів «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» від 05.08.1992 №449 (втратила чинність).
Враховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані в період до 05.08.1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції від 23.02.2016 №8.4-35/718/1).
Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2018 року справа № 557/1209/16-ц, де вказано, що право власності на зведену до 03.08.2004 року нерухомість набувається в порядку, який існував на час її будівництва, а не виникає у зв`язку з державною реєстрацією.
Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Таким чином, померлому ОСОБА_3 було виділено органами виконавчої влади під забудову на підставі дозвільного документу, земельну ділянку, на якій розташоване збудоване ним нерухоме майно - гараж, що не є самочинним будівництвом, не потребувало державної реєстрації на момент будівництва, земельна ділянка була фактично відведена для цієї мети, а саме для будівництва гаражу, місцезнаходження якого не порушує права інших осіб, дане нерухоме майно придатне для подальшої експлуатації та експлуатується правомірно, а також враховуючи те, що на той час законодавство не вимагало обов`язкової реєстрації нерухомого майна і на теперішній час є єдиним способом захисту своїх особистих майнових прав для позивачів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Згідно з п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд не стягує судові витрати з відповідача на користь позивачів, оскільки у позовній заяві позивачі не просить стягувати судовий збір з відповідача. 
На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 268 ЦПК України, ст. 238, 331, 392 ЦК України, -
В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги  ОСОБА_1 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання права власності на гараж, задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_6 ) право власності на 1/2 частку у спільному майні подружжя, згідно ст.60 Сімейного кодексу України, та на 1/6 частку, як спадкоємець першої черги за законом відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України, гаражу АДРЕСА_1 (гараж літ. А-1– загальною площею 56,0 кв.м.), який належав ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , фактично проживаючого: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_7 ) право власності на 1/6 частку, як спадкоємець першої черги за законом відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України, гаражу АДРЕСА_1 (гараж літ. А-1 – загальною площею 56,0 кв.м.), який належав покійному батьку ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати за ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_8 ) право власності на 1/6 частку, як спадкоємець першої черги за законом відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України, гаражу АДРЕСА_1 (гараж літ А-1 – загальною площею 56,0 кв.м.), який належав покійному батьку ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Куликівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя      А. С. Лібстер