ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/25046/25
Провадження № 22-ц/820/799/26

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,
секретар судового засідання Демчук В. М.,
з участю представника прокуратури Ленчика В. М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 грудня 2025 року (суддя Мазурок О. В., повне судове рішення складено 22 грудня 2025 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Хмельницької обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди.
Заслухавши доповідача, пояснення представника прокуратури, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд 

у с т а н о в и в :
03 вересня 2025 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначав, що внаслідок надмірної тривалості досудового розслідування кримінального провадження № 12022243460000290, яке внесено до ЄРДР 06 червня 2022 року, йому завдано моральну шкоду. Незаконні рішення та бездіяльність службових осіб Держави Україна призвели до порушення його конвенційного права на ефективний засіб юридичного захисту. Незважаючи на очевидність кримінального правопорушення та особу, яка його вчинила, службові особи прокуратури та поліції роблять видимість розслідування кримінального правопорушення. Надмірна тривалість вказаного кримінального провадження призвела до його моральних страждань, зумовлених невизначеністю спірних правовідносин, необхідністю відвідувати органи досудового розслідування, неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність, підривом ділової репутації.
Тому позивач просив стягнути на відшкодування моральної шкоди 50000000 гривень.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 листопада 2025 року закрито провадження у справі в частині вимог про стягнення моральної шкоди за період часу з 06 червня 2022 року по 19 лютого 2025 року. 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 грудня 2025 року в позові відмовлено.
ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Посилається на незаконність рішення суду, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права. Суд не встановив правову природу заявленого позову, не витребував докази, які він просив витребувати, та не надав їм належну правову оцінку. Порушено порядок автоматизованого розподілу справи. Суд не взяв до уваги правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду.
У засіданні апеляційного суду представник прокуратури апеляційну скаргу не визнав. 
Позивач не з`явилися, про розгляд справи повідомлений належним чином.
Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Відповідно до частини 1 статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
Установлено, що 06 червня 2022 року в ЄРДР зареєстровано кримінальне провадження № 12022243460000290 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, за фактом того, що 06 червня 2022 року близько 12 год 37 хв. невстановлена особа на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків спричинила ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин правої частини голови.
Позивач пред`явив позов про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок надмірної тривалості досудового розслідування кримінального провадження № 12022243460000290. 
У зв`язку з наявністю судових рішень, які набрали законної сили та якими вирішено позовні вимоги ОСОБА_1 до Держави Україна про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок надмірної тривалості кримінального провадження № 12022243460000290, позивач в частині вимог просить повторно вирішити спір.
Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами (пункт 3 частини 1 статті 255 ЦПК України).
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 червня 2019 року у справі № 320/9224/17 зазначила, що «згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Тобто, згідно з вказаним пунктом підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі».
У постанові від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла такого висновку: «необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України). За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір» (у цій постанові ЦПК України у редакції до грудня 2017 року).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 вказано, що «предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу».
Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасно зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15).
Отже, суд закриває провадження у справі, якщо в позовах, які розглядалися судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
Позивач неодноразово звертався до суду з позовами до Держави Україна про стягнення моральної шкоди, заподіяної внаслідок надмірної тривалості кримінального провадження № 12022243460000290.
Так, у справі № 686/4675/25 ОСОБА_1 19 лютого 2025 року пред`явив позов до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди у сумі 5000000 гривень, заподіяної надмірною тривалістю кримінального провадження № 12022243460000290.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 квітня 2025 року, яке набрало законної сили 04 червня 2025 року, в позові відмовлено.
У справі № 686/12038/25 ОСОБА_1 01 травня 2025 року пред`явив позов до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди у сумі 15000000 гривень, заподіяної внаслідок надмірної тривалості кримінального провадження № 12022243460000290.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 липня 2025 року на підставі пункту 3 частини 1 статті 255 ЦПК України закрито провадження у справі № 686/12038/25 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди за період часу з 06 червня 2022 року (дати надходження повідомлення про вчинення кримінального правопорушення та внесення відомостей до ЄРДР) по 19 лютого 2025 року включно (дата звернення до суду з позовною заявою в справі № 686/4675/25).
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2025 року у справі № 686/12038/25, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 20 листопада 2025 року, в решті вимог ОСОБА_1 відмовлено.
У справі № 686/16990/25 ОСОБА_1 13 червня 2025 року пред`явив позов до Держави Україна в особі Офісу Генерального прокурора про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок надмірної тривалості досудового розслідування кримінального провадження № 12022243460000290, яке внесено до ЄРДР 06 червня 2022 року.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 вересня 2025 року провадження у справі закрито на підставі пункту 3 частини 1 статті 255 ЦПК України.
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 03 грудня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 вересня 2025 року в частині закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Офісу Генерального прокурора про відшкодування моральної шкоди, заподіяної у період часу з 02 травня 2025 року по 13 червня 2025 року, скасовано та направлено справу в цій частині для продовження розгляду до суду першої інстанції. В решті ухвалу суду залишено без змін.
У справі № 686/22548/25 ОСОБА_1 08 серпня 2025 року пред`явив позов до Держави Україна в особі Міністерства Внутрішніх Справ України про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок надмірної тривалості досудового розслідування кримінального провадження № 12022243460000290, яке внесено до ЄРДР 06 червня 2022 року.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 листопада 2025 року в позові відмовлено. 
Постановою Хмельницького апеляційного суду 07 січня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 листопада 2025 року в частині відмови в позові ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Міністерства Внутрішніх Справ України про відшкодування моральної шкоди, заподіяної у період часу з 06 червня 2022 року по 13 червня 2025 року, скасовано. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Міністерства Внутрішніх Справ України про відшкодування моральної шкоди, заподіяної у період часу з 06 червня 2022 року по 01 травня 2025 року, закрито. Позовну заяву ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Міністерства Внутрішніх Справ України про відшкодування моральної шкоди, заподіяної у період часу з 02 травня 2025 року по 13 червня 2026 року, залишено без розгляду. В решті рішення суду залишено без змін.
Враховуючи те, що у справі, яка переглядається, позивач просить стягнути моральну шкоду, заподіяну за увесь період часу з 06 червня 2022 року (дати надходження повідомлення про вчинення кримінального правопорушення та внесення відомостей до ЄРДР) по 03 вересня 2025 року (позовна заява від 03 вересня 2025 року подана до суду 03 вересня 2025 року), хоча стягнення моральної шкоди за період часу з 20 лютого 2025 року по 01 травня 2025 року та з 14 червня 2025 року по 08 серпня 2025 року було предметом судового розгляду у вказаних вище справах, колегія суддів вважає, що наявні підстави для закриття провадження у справі в частині позовних вимог за цей період часу. 
Крім того, в провадженні Хмельницького міськрайонного суду перебуває цивільна справа № 686/16990/25 про стягнення моральної шкоди за період часу з 02 травня 2025 року по 13 червня 2025 року. Тому в цій частині вимог позовну заяву потрібно залишити без розгляду.
З огляду на викладене апеляційна скарга підлягає задоволенню частково. Рішення суду в частині відмови в позові про відшкодування моральної шкоди, заподіяної у період часу з 20 лютого 2025 року по 08 серпня 2025 року необхідно скасувати. 
Рішення суду першої інстанції про відмову в позові в решті вимог (заподіяння моральної шкоди у період з 09 серпня 2025 року по 03 вересня 2025 року) ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.
Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відмову в позові суд мотивував недоведеністю позовних вимог і реалізацією права на відшкодування моральної шкоди.
Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.
Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Згідно з положеннями частини 1, 3, 5 та пункту 2 частини 2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
На підставі частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до частини 1 статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Частиною 1 статті 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
За змістом частини 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього.
Саме на позивача у деліктних правовідносинах покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у спричиненні шкоди потерпілому (позивачу).
Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.
У випадку завдання громадянинові шкоди внаслідок незаконних рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб шкода відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини цих органів та осіб.
У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди внаслідок надмірної тривалості кримінального провадження № 12022243460000290 у період з 09 серпня 2025 року по 03 вересня 2025 року.
Позивач не надав жодного доказу на підтвердження розміру шкоди.
З огляду на викладене апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для задоволення позову в зазначеній частині.
Апеляційна скарга не містить обґрунтування неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які б були підставою для скасування судового рішення у справі.
Безпідставним є посилання в апеляційній скарзі на судову практику Верховного Суду у такій категорії справ, оскільки для доведення позову про відшкодування шкоди позивач має довести наявність складових цивільно-правової відповідальності. У конкретній справі процес доказування, а відповідно й правозастосування, може бути різним.
Твердження в апеляційній скарзі на порушення порядку автоматизованого розподілу справи не заслуговує на увагу, оскільки визначення складу суду для розгляду цієї справи здійснено на підставі статті 33 ЦПК України Єдиною судовою інформаційно-комунікаційною системою відповідно до Засад використання автоматизованої системи документообігу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, затверджених зборами суддів Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28.03.2025 та Положення про автоматизовану систему документообігу, затвердженого рішенням Ради суддів України від 11.11.2024 № 39 (із змінами, внесеними згідно з рішенням Ради суддів України від 26.03.2025 № 15), які є чинними.
Керуючись статтями 374, 375, 377, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
 
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 грудня 2025 року в частині відмови в позові ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Хмельницької обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди, заподіяної у період часу з 20 лютого 2025 року по 08 серпня 2025 року, скасувати.
Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна особі Хмельницької обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди, заподіяної у період часу з 20 лютого 2025 року по 01 травня 2025 року та з 14 червня 2025 року по 08 серпня 2025 року закрити.
Позовну заяву ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Хмельницької обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди, заподіяної у період часу з 02 травня 2025 року по 13 червня 2025 року, залишити без розгляду.
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 13 квітня 2026 року.
Суддя-доповідач        О. І. Талалай

Судді  А. П. Корніюк

І. В. П`єнта