ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2026	м. Дніпро	Справа № 904/7478/25	
За позовом Комунального некомерційного товариства "Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни" Дніпропетровської обласної ради, м. Дніпро  
до Квартирно - експлуатаційного відділу міста Дніпро, м. Дніпро 
третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Військова частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 
третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Дніпропетровська обласна рада м. Дніпро
третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Глобалтрансенерджі", м. Київ.
про стягнення 95 501,20грн
Суддя Євстигнеєва Н.М.
Без виклику (повідомлення) учасників

С У Т Ь С П О Р У:
Комунальне некомерційне товариство "Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни" Дніпропетровської обласної ради звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 95 501,20грн, що складається з 90 149,54грн - вартість фактично спожитої електричної енергії за період лютий – березень 2025 року, 907,84грн - 3% річних, 2 001,42грн - інфляційні втрати, 2 442,40грн - судовий збір, стягнуті з позивача рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2025 у справі №904/4711/25.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між Комунальним підприємством "Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни" Дніпропетровської обласної ради, Дніпропетровською обласною радою, Військовою частиною НОМЕР_1 та Квартирно – експлуатаційним відділом міста Дніпро укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст Дніпропетровської обласної ради №225-13/VIII-2/4 від 02.01.2023, адреса розташування об`єкта оренди за договором: Дніпропетровська область, смт. Роздори, вул. Виконкомівська, буд. 9.
19 лютого 2025 року позивач (як споживач) уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю "Глобалтрансенерджі" (як постачальником) договір про постачання електричної енергії споживачу №55/25/2273. На виконання договору постачальник поставив електричну енергію за період лютого-березня 2025 року на суму 90 149,54грн, що підтверджується актами приймання-передачі: №28/2-000086 від 28.02.2025 (за лютий – 39 674,11грн) та № 31/3-000156 від 31.03.2025 (за березень – 50 475,43грн).
Фактичним споживачем електричної енергії за об`єктом оренди є відповідач, як платник. Водночас у період лютого–березня 2025 року відповідач не здійснив жодних перерахувань коштів на рахунок позивача з метою оплати комунальних послуг, зокрема за спожиту електричну енергію. Оскільки відповідач не компенсував зазначені витрати, позивач не мав можливості своєчасно здійснити оплату постачальнику. У зв`язку з цим ТОВ "Глобалтрансенерджі" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення заборгованості (справа № 904/4711/25). Рішенням суду від 29 жовтня 2025 року позовні вимоги були задоволені в повному обсязі, з комунального підприємства "Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни" Дніпропетровської обласної ради" стягнуто 90 149,54грн основного боргу, 907,84грн 3% річних, 2 001,42грн інфляційних нарахувань та 2 442,40грн судового збору. Позивач виконав рішення суду, яке набрало законної сили, та сплатив постачальнику грошові кошти у загальному розмірі 95 500,71грн, що підтверджується платіжним дорученням № 2241 від 12.12.2025. Під час сплати коштів було допущено помилку у підрахунку, а саме: загальна вартість заборгованості становить 95 501,20грн, а позивачем сплачено 95 500,71грн, у зв`язку з цим позивачем здійснено доплату у розмірі 49 копійок. 
Отже, позивач поніс витрати на оплату комунальних послуг, обов`язок з компенсації яких відповідно до умов договору покладено на відповідача.
Військова частина НОМЕР_1 надала до суду письмові пояснення. Відповідно до умов договору оренди нерухомого майна №225-13/VIII-2/4 від 22.11.2022 платником комунальних послуг є Квартирно – експлуатаційний відділ міста Дніпро. Відповідно до пункту 9.2 розділу І договору надання комунальних послуг, у тому числі з електропостачання, компенсується Квартирно – експлуатаційним відділом міста Дніпра.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Глобалтрансенерджі" надало до суду письмові пояснення на позовну заяву. 
Дніпропетровська обласна рада надала до суду письмові пояснення.
Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує та зазначає, що позивачем не додано належних та допустимих доказів щодо надання відповідачу відповідних документів для здійснення своєчасної оплати, а саме рахунків, актів прийняття – передавання спожитої електричної енергії за ЕІС кодами точок.
У відповідь на відзив позивач не погоджується із запереченнями відповідача. Повідомляє, що відповідні документи (договори, акти приймання-передачі, претензії та листи) передавалися відповідачу особисто через уповноваженого працівника позивача. Під час передачі документів відповідач не забезпечив повернення копій з відміткою про отримання.
Відповідно до умов договору оренди №225-13/VIII-2/4 від 02.01.2023, платником комунальних послуг визначено саме Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпро. Це також підтверджується поясненнями третіх осіб — Військової частини НОМЕР_1 та Дніпропетровської обласної ради. Отже, обов`язок компенсувати витрати на спожиту електричну енергію покладено саме на відповідача. Навіть у разі відсутності укладеного договору про відшкодування витрат та актів приймання-передачі, відповідач не звільняється від обов`язку сплатити за фактично спожиті комунальні послуги. Фактичне користування електричною енергією Військовою частиною НОМЕР_1 , платником за яку є Відповідач, підтверджене матеріалами справи та не заперечується жодною зі сторін.
Відповідно до п. 10 частини третьої ст. 2 Господарського процесуального кодексу України одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.
Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").
Відповідно до ст. 6 Конвенції, згідно з якою кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
З урахуванням режиму воєнного стану та можливості повітряної тривоги в місті Дніпрі у Господарському суді Дніпропетровської області встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи. 
З огляду на зазначені вище обставини, враховуючи повітряні тривоги у місті Дніпрі та відключення електроенергії у приміщенні Господарського суду Дніпропетровської області, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи, розгляд справи здійснено в розумні строки.
Враховуючи приписи частини четвертої статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення підписано без його проголошення.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2025 позов задоволено, стягнуто з Комунального підприємства "Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни" Дніпропетровської обласної ради" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобалтрансенерджі" 90 149,54грн - основного боргу, 907,84грн - 3% річних, 2 001,42грн - індексу інфляції, 2 442,40грн судового збору.
Рішеннями Господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2025 у справі №904/4711/25 встановлено таке.
19.02.2025 позивач (постачальник) з відповідачем (споживачем), уклали договір №55/25/2273 про постачання електричної енергії споживачу. За п. 1.1 цей договір про постачання електричної енергії споживачу (далі - договір) встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу (далі - споживач) постачальником електричної енергії (далі - постачальник) та укладається сторонами, з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування" від 12.10.2022 №1178 (далі - Особливості), шляхом приєднання споживача до умов цього договору.
На виконання умов договору, постачальник поставив відповідачеві електричну енергію, що підтверджується Актом приймання-передачі електричної енергії № 28/2-000086 від 28.02.2025 за лютий 2025 року на суму 39 674,11грн.
Сторонами підписаний та скріплений печатками сторін акт приймання-передачі № 31/3-000156 за березень 2025 року на суму 50 475,43грн.
Відповідач за надані послуги не розрахувався, у зв`язку з чим за останнім обліковується борг у розмірі 90 149,54грн.
На прострочений борг відповідача позивач, з посиланням на ст. 625 ЦК України нарахував 907,84грн – 3 % річних за період з 07.05.2025 по 22.08.2025 та 2 001,42грн – індексу інфляції за період з квітня 2025 року по липень 2025 року. 
Дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд визнав обґрунтованою та підтвердженою матеріалами справи вимогу про стягнення основного боргу за спожиту електричну енергію у розмірі 90 149,54грн за період з лютого по березень 2025 року.
Перевіривши розрахунки позивача, за допомогою "Юридична інформаційно-пошукова система "Законодавство", суд встановив, що розрахунки 3% річних та індексу інфляції, проведено правильно.
З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги у справі №904/4711/25 підлягають задоволенню повністю зі стягненням з відповідача основного боргу у розмірі 90 149,54грн, 3% річних у розмірі 907,84грн, втрат від інфляції у розмірі 2 001,42грн, судового збору у розмірі 2 442,40грн.
За приписами частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
У постановах Верховного Суду від 26.11.2019 у справі №922/643/19, від 16.12.2020 у справі №914/554/19, від 30.08.2022 у справі №904/1427/21, від 13.12.2022 у справі №910/10564/20 викладено такі загальні висновки щодо застосування частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України.
Обставинами справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, є юридичні факти, що призвели до виникнення спірного правовідношення, настання відповідальності або інших наслідків, тобто такі факти, з якими норми матеріального права пов`язують виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів спірного матеріального правовідношення.
Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ.
Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу.
Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.
Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі.
У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку.
Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії. Для рішень господарських судів важливою умовою преюдиціальності фактів, що містяться в рішенні господарського суду, є суб`єктний склад спору. Отже, преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.
З огляду на положення частини четвертої ст. 75 ГПК України рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2025 у справі №904/4711/25 не підлягають доказуванню в даній справі.
01.12.2025 на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2025, яке набрало законної сили 18.11.2025 видано наказ №904/4711/25.
На виконання рішення господарського суду Комунальне підприємство "Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни" Дніпропетровської обласної ради" перерахувало на розрахунковий рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобалтрансенерджі" грошові кошти у розмірі 95 500,71грн (а.с. 25) та 0,49грн (а.с. 57).
02 січня 2023 року між Дніпропетровською обласною радою (орендодавець), Бюджетною установою "Військова частина НОМЕР_1 " (орендар), Комунальним підприємством "Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни" Дніпропетровської обласної ради" (балансоутримувач, позивач) та Квартирно – експлуатаційним відділом міста Дніпра (платник комунальних послуг, відповідач) було укладено договір оренди №225-13/VIII-2/4 нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст Дніпропетровської обласної ради (а.с. 129-137),
В пункті 4.1 договору зазначено інформацію про об`єкт оренди – нерухоме майно: частина нежитлових приміщень на першому поверху будівлі загальною площею 3 811,30кв.м. за адресою: 49000, Дніпропетровськ, смт. Раздори, вул. Виконкомівська, 9.
Надання комунальних послуг (з електропостачання, водопостачан ня, водовідведення, вивіз твердих побутових відходів) компенсу ються платником у формі та порядку погодженому з орендодавцем/балансоутримувачем передбаченому у пункті 6.5 розділу 6 до говору (п. 9.2 договору).
Цей договір діє до 31 грудня 2024 року включно (п. 12.1 договору).
Орендна плата становить суму, визначену у пункті 9 Умов. Нарахування по датку на додану вартість на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначено му законодавством.
До складу орендної плати не входять витрати на утримання орендованого манна (комунальні послуг, послуг з управління об`єктом нерухомості, втрат на утримання прибудинкової території та місць загального користування, вартість послуг із ремонту й технічного обслуговування інженерного обладнання та внутрішньобудинкових мереж, ремонту будівлі, у тому числі: покрівлі, фасаду, вивіз сміття тощо), а також компенсація витрат балансоутримувача за користування земельною ділянкою. Орендар несе ці витрати на основі окремих договорів, укладених із балансоутримувачем у порядку, визначеному у пункті 6.5 цього договору (п. 3.1 договору). 
В пункті 6.5 договору протягом п`яти робочих днів із дати укладення цього договору платник зобов`язаний отримати від балансоутримувача для підписання:
по два примірника окремих договорів про відшкодування витрат комунальних послуг (з електропостачання, водопостачання, водовідведення. теплопостачання) балансоутримувача, пов`язані з утриманням орендованого нерухомо-го майна.
Платник зобов`язаний протягом десяти робочих днів із моменту отримання при мірників договору Про відшкодування витрат комунальних послуг (з електропостачання, водопостачання, водовідведення, теплопостачання) балансоутримувачу примірники договору;
або подати балансоутримувачу обґрунтовані зауваження до сум витрат, які під лягають відшкодуванню орендарем за договором.
Платник зобов`язаний протягом десяти робочих днів із моменту отримання від балансоутримувача відповіді на свої зауваження, яка містить документальні підтвердження витрат, що підлягають відшкодуванню орендарем, підписати й повернути балансоутримувачу примірник договору.
Платник вживає заходів для укладення з постачальниками комунальних послуг договорів на постачання відповідних комунальних послуг протягом місяця з моменту отримання проектів відповідних договорів від балансоутримувача. Орендар зобов`язаний надати балансоутримувачу копії договорів, укладених із постачальниками комунальних послуг.
Платник - розпорядник бюджетних коштів реєструє зобов`язання в органах Казначейства України, зокрема, у разі відсутності у розпорядника бюджетних коштів бюджетних асигнувань, установлених кошторисом для сплати відшкодування комунальних або сплати експлуатаційних послуг - орендар бере на себе зобов`язання звернутися з пропозиції до Головного розпорядника бюджетних щодо внесення змін до кошторису, скласти довідку про необхідності внесення відповідних змін до кошторису видатків або зробити перерозподіл бюджетних асигнувань у розрізі КЕКВ.
В пункті 9.3 договору орендар запевняє балансоутримувача та орендодавця, що:
платник є неприбутковою бюджетною установою, фінансується центральним управлінням інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил Логістики Збройних Сил України й має можливість своєчасного і у повному обсязі сплачувати орендну плату та інші платежі відповідно до договорів (п. 9.3.1);
одночасно або до дати укладення цього договору платник повністю сплатив авансовий внесок з орендної плати у розмірі, визначеному в пункті 10 Умов (у разі його застосування) (п. 9.3.2); 
одночасно або до укладення цього договору платник повністю сплатив забезпечувальний депозит у розмірі, визначеному в пункті 11 Умов (у разі його застосування).
За невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з законом та договором (п. 11.1 договору). 
Спори, які виникають за цим договором або у зв`язку з ним, не вирішені шляхом переговорів, вирішуються у судовому порядку (п. 11.3 договору).
Цей договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє з 22 листопада 2022 року до 31 грудня 2024 року. Керуючись ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України сторони домовились, що умови договору застосовують ся до відносин між ними, які виникли до його укладання, і діють з 22 листопада 2022 року.
Договір підписаний сторонами та скріплений печатками без зауважень та заперечень до нього.
Матеріали справи не містять доказів того, що спірний договір визнавався недійсним у судовому порядку.
Сторонами підписано Акт приймання – передачі майна (а.с. 137).
Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 95 500,20грн, що складається з 90 149,54грн - вартість фактично спожитої електричної енергії за період лютий – березень 2025 року, 907,84грн - 3% річних, 2 001,42грн - інфляційні втрати, 2 442,40грн - судовий збір, стягнуті з позивача рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2025 у справі №904/4711/25, що і є причиною виникнення спору.
Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.
Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.
Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, затверджене наказом Міністерства оборони України від 03.07.2013 №448, визначає організацію та завдання квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України (далі - Положення).
Організація квартирно-експлуатаційного забезпечення ЗС України (далі - квартирно-експлуатаційне забезпечення) - це комплекс заходів, спрямованих на безпечну експлуатацію, утримання казармено-житлового фонду, об`єктів соціально-культурного призначення, комунальних споруд та інженерних мереж військових містечок, забезпечення військових частин квартирним майном.
КЕВ (КЕЧ) здійснює безпосереднє квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин, дислокованих у межах відповідальності (п. 2.4. Положення).
Військові частини розміщуються у військових містечках (п. 5.2 Положення).
До складу фондів військових містечок входять: будівлі та споруди, що перебувають у державній власності і знаходяться на балансі військових частин та квартирно-експлуатаційних органів; орендовані будівлі та споруди. Оренда нерухомого майна проводиться згідно з чинним законодавством України (п. 5.3 Положення).
Оренда нерухомого майна державної та комунальної власності, яке необхідне для розміщення військових частин, здійснюється відповідно до чинного законодавства (п. 5.12. Положення).
КЕВ (КЕЧ) або військові частини оформляють договори про надання військовим частинам комунальних послуг та енергоносіїв з відповідними підприємствами та організаціями. Договори до підписання перевіряються та візуються головним бухгалтером і юрисконсультом КЕВ (КЕЧ). За своєчасне укладення договорів відповідає начальник КЕВ (КЕЧ) (п. 8.7. Положення).
Оплата спожитих комунальних послуг та енергоносіїв за військові частини, які розміщуються (у тому числі тимчасово) на фондах, що орендовані МО України, здійснюється за договорами про постачання (відшкодування вартості спожитих) комунальних послуг та енергоносіїв квартирно-експлуатаційними органами, у зоні відповідальності яких знаходяться займані об`єкти, на підставі укладених договорів оренди згідно із пунктом 5.12 розділу V цього Положення (п. 8.8. Положення).
Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, що діяв на час виникнення спірних відносин).
Нормами абзацу 3 частини першої статті 174 Господарського кодексу України (що діяв на час виникнення спірних відносин) визначено, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України (що діяв на час виникнення спірних відносин) визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частина перша статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст.530 Цивільного кодексу України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Платником комунальних послуг в договорі оренди визначено Квартирно – експлуатаційний відділ міста Дніпра. 
В пункті 9.2 договору оренди визначено, що надання комунальних послуг (з електропостачання, водопостачання, водовідведення, вивіз твердих побутових відходів) компенсуються платником у формі та порядку погодженому з орендодавцем / балансоутримувачем передбаченому у пункті 6.5 розділу 6 договору.
В пункті 9.3 договору орендар запевняє балансоутримувача та орендодавця, що платник є неприбутковою бюджетною установою, фінансується центральним управлінням інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил Логістики Збройних Сил України й має можливість своєчасного і у повному обсязі сплачувати орендну плату та інші платежі відповідно до договорів (п. 9.3.1).
Відповідний обов`язок кореспондується з нормами Положення №448, згідно з яким оплата спожитих комунальних послуг та енергоносіїв за військові частини, які розміщуються (у тому числі тимчасово) на фондах, що орендовані МО України, здійснюється за договорами про постачання (відшкодування вартості спожитих) комунальних послуг та енергоносіїв квартирно-експлуатаційними органами, у зоні відповідальності яких знаходяться займані об`єкти, на підставі укладених договорів оренди згідно із пунктом 5.12 розділу У цього Положення.
Як зазначено вище, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2025 позов задоволено, стягнуто з Комунального підприємства "Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни" Дніпропетровської обласної ради" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобалтрансенерджі" 90 149,54грн - основного боргу, 907,84грн - 3% річних, 2001,42грн - індексу інфляції, 2 442,40грн судового збору.
Матеріали справи не містять доказів на підтвердження компенсації відповідачем комунальних послуг з електропостачання за лютий, березень 2025 року.
Згідно зі статтями 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).
Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 93 058,80грн, що складається з 90 149,54грн - вартість фактично спожитої електричної енергії за період лютий – березень 2025 року, 907,84грн - 3% річних, 2 001,42грн - інфляційні втрати, стягнуті з позивача рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2025 у справі №904/4711/25 визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Вимога про відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору в сумі 2442,40грн за розгляд позовної заяви у справі №904/4711/25 задоволенню не підлягає, оскільки умовами договору оренди відшкодування таких витрат на користь орендодавця не передбачено. Крім того, позивачем понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2442,40грн у зв`язку з невиконанням саме позивачем зобов`язань з оплати вартості поставленої електричної енергії за договором №55/25/2273.
Відповідно до частини першої статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
Пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Враховуючи вищевикладене, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам наявним в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 93 058,80грн.
Щодо розподілу витрат по сплаті судового збору.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір".
Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік", з урахуванням норм частини першої статті 4 Закону України "Про судовий збір", прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб становить 3028,00грн.
При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", п.8.23 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 916/228/22).
Ціна позову становить 95 501,20грн, отже, сума судового збору за подання даного позову через систему "Електронний суд" складала 2 422,40грн (3028,00грн * 0,8).
При зверненні до господарського суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00грн, що підтверджується платіжною інструкцією №2410 від 30.12.2025. Зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України підтверджено випискою (а.с. 32, 37).
За приписами частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Цією статтею унормовано підстави повернення судового збору, зокрема зазначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.
Таким чином, підлягає поверненню з державного бюджету сума 605,60грн (3028,00грн – 2 422,40грн), як надмірно сплачена позивачем при зверненні з позовом до суду.
Суд не вирішує питання повернення надмірно сплаченої суми судового збору під час прийняття рішення у справі, оскільки клопотання про повернення цієї суми з Державного бюджету не надходило.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог у сумі 2360,45грн (2422,40грн х93 058,80грн/95 501,20грн ).
Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -
В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Комунального некомерційного товариства "Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни" Дніпропетровської обласної ради" до Квартирно - експлуатаційного відділу міста Дніпро, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Військової частини НОМЕР_1 , Дніпропетровської обласної ради, Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобалтрансенерджі" про стягнення 95 501,20грн - задовольнити частково.

Стягнути з Квартирно - експлуатаційного відділу міста Дніпро (ідентифікаційний код 08004581; вул. Феодосіївська, буд. 13, м. Дніпро, 49005) на користь Комунального некомерційного товариства "Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни" Дніпропетровської обласної ради" (ідентифікаційний код 01985191; пл. Соборна, буд. 14, м. Дніпро, 49005) заборгованість у розмірі 93058,80грн, що складається з 90 149,54грн - вартість фактично спожитої електричної енергії за період лютий – березень 2025 року, 907,84грн - 3% річних, 2 001,42грн - інфляційні втрати, стягнуті з Комунального некомерційного товариства "Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни" Дніпропетровської обласної ради" згідно рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2025 у справі №904/4711/25, та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2360,45грн.
У решті позовних вимог відмовити.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляд.

Рішення підписано – 18.03.2026

Суддя Н.М. Євстигнеєва