ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

11 березня 2026 року	Справа №160/32012/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маковської О.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовом Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня №1» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
ВСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня №1» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
-визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області №0363960713 від 26.06.2025.
Позовна заява обґрунтована тим, що відповідно до наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 21.03.2025 №1922 «Про проведення документальної позапланової перевірки КНП КМР «МЛ №1», підставою проведення перевірки було отримання інформації про внесення до ЄДР запису про рішення засновників (учасників) КН КМР «МЛ №1» щодо припинення юридичної особи в результаті ліквідації. Вищезазначена підстава не відповідає дійсності, оскільки відповідно до інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, КНП КМР «МЛ №1» перебуває в стані припинення, шляхом приєднання. Відповідно до рішення Кам?янської міської ради від 19.04.2024 №2170-49Л «Про припинення юридичної особи KH KMP «МЛ №1» шляхом приєднання», припинення юридичної особи КНП КМР «МЛ №1» шляхом приєднання до КНП КМР «МЛ №9». Враховуючи викладене, позивач вважає, що підстави для перевірки, які зазначені в наказі, не відповідають дійсності. Наголошує на застосуванні нечинних нормативних актів посадовими особами ГУ ДПС у Дніпропетровській області під час здійснення перевірки, оформлення її результатів та прийняття рішення за результатами перевірки. Також, позивач зазначає, що запити про надання документів/копії документів не відповідають визначеним законодавствам вимогам як за формою так і за змістом. Також, наполягає, що з метою належного забезпечення статутної діяльності підприємства, досягнення цілей статутної діяльності, виконання власних обов?язків щодо збереження та ефективного використання майна, КНП КМР «МЛ №1» здійснювалися закупівлі товарно-матеріальних цінностей, послуг та робіт з поточного/капітального ремонту нерухомого майна комунальної власності, яким наділене підприємство. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.11.2025 відкрито провадження за позовною заявою Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня №1» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення. Підготовче засідання призначено на 03.12.2025.
Від відповідача до суду надійшов відзив, в якому він просить у задоволенні позову відмовити, оскільки інформація про реорганізацію юридичної особи (шляхом приєднання), яка у відповідності до пп. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 ПК України, є самостійною та достатньою підставою для проведення перевірки, може бути використана контролюючими як фактична підстава для проведення податкової перевірки. Перевіркою не підтверджено реальність господарських взаємовідносин між КНПКМР «Міська лікарня №1» та ТОВ «Містобудування України», ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_6 , ФОП ОСОБА_7 , ФОП ОСОБА_8 , ФОП ОСОБА_9 , ФОП ОСОБА_10 , ФОП ОСОБА_11 , ФОП ОСОБА_12 , ФОП ОСОБА_13 , ФОП ОСОБА_14 . Оскільки відсутній факт формування згідно з абзацом другим ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відповідного активу, як ресурсу контрольованого у результаті минулих подій внаслідок реального придбання у інших суб`єктів господарювання або власного виробництва. Тобто, відсутня господарська операція як певна дія або подія у визначенні абзацу п`ятого ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в основі якої має бути дійсний рух певного активу.
Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій він наполягає на задоволенні позовних вимог. 
03.12.2025 підготовчє засідання було відкладено на 17.12.2025 через позапланові технічні роботина обєктах інформаційної інфраструктури судової влади України.
17.12.2025 підготовчє засідання було відкладено на 12.01.2026 з метою надання можливості відповідачу подати заперечення на відповідь на відзив.
Від відповідача до суду надійшли письмові пояснення, в яких він зазначає про необгрунтованість позовних вимог.
12.01.2026 підготовчє засідання було відкладено на 21.01.2026 з метою надання можливості позивачу ознайомитись з запереченнями на відповідь на відзив.
21.01.2026 підготовчє засідання було відкладено на 04.02.2026.
04.02.2026 підготовчє засідання було відкладено на 18.02.2026 у звязку з оголошенням повітряної тривоги у м. Дніпро.
18.02.2026 суд закрив підготовчє провадження та, заслухавши представників сторін, вирішено подальший розгляд здійснювати в порядку письмового провадження. 
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Комунальне некомерційне підприємство Кам`янської міської ради "Міська лікарня №1" зареєстровано 17.01.2001 у встановленому законом порядку та перебуває на податковому обліку управління Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.
З матеріалів справи вбачається, що на підставі направлень на перевірку від 24.03.2025 №3188, 3161, 3198, 3196 та від 26.03.2025 №3438, виданих ГУ ДПС у Дніпропетровській області було проведено позапланову документальну виїзну перевірку Комунального некомерційног підприємства Кам?янської міської ради «Міська лікарня №1». За результатами позапланової документальної виїзної перевірки ГУ ДПС Дніпропетровській області складено акт перевірки №1810/04-36-07-13-04/01985794 від 22.04.2025.
За висновками акту перевірки, в порушення вимог пп. 133.4.2. п. 133.4. ст. 133 ПК України, з урахуванням пп. 133.4.4. п. 133.4. ст. 133 ПК України позивачем занижено податок на прибуток підприємств на загальну суму 45 023 528 грн. в т.ч: за 2022 - 22 634 694 грн. (в частині нецільового використання бюджетних коштів); за 2023 - 22 388 834 грн. (в частині не реєстрації платником податку на прибуток).
Підприємством подано заперечення на акт перевірки №1810/04-36-07-13-04/01985794 від 22.04.2025.
За результатами розгляду заперечень, ГУ ДПС Дніпропетровській області надано відповідь №61561/6/04-36-07-13-09 від 26.06.2025 та прийняте податкове повідомлення-рішення №0363960713 від 26.06.2025.
28 липня 2025 року Позивачем було реалізоване право на адміністративне оскарження ППР, подано скаргу до контролюючого органу вищого рівня. Державна податкова служба України залишила без змін податкове повідомлення - рішення № 0363960713 від 26.06.2025 року, а подану позивачем скаргу — без задоволення.
Не погодившись з ППР, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі по тексту - Податковий кодекс України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Відповідно до підпункту 78.1.7. пункту 78.1. статті 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з підстав: розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.
Отже, відповідно до приписів підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПК України, однією з підстав для проведення документальної позапланової перевірки є факт початку процедури реорганізації юридичної особи.
Так, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилався в першу чергу на те, що на момент складання спірного наказу у відповідача були відсутні підстави для проведення перевірки з урахуванням положень підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПК України, оскільки процедура реорганізації завершилась 25.08.2020.
Із вказаного приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Визначення правової природи виділу надано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 листопада 2023 року по справі №918/119/21, де зокрема зазначено, що:
«Згідно із частиною першою статті 104 ЦК юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.
Перше речення наведеної норми визначає шляхи припинення юридичної особи - ліквідація та реорганізація, а також конкретизує види реорганізації, внаслідок яких юридична особа припиняється - злиття, приєднання, поділ, перетворення.
Друге ж речення вказує на характерну ознаку реорганізації, яка притаманна всім її видам, а саме: перехід майна, прав та обов`язків реорганізованої юридичної особи до її правонаступників».
Відповідно до інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, КНП КМР «МЛ №1» перебуває в стані припинення, шляхом приєднання, таким чином конролюючий орган має правові та фактичні підстави для проведення документальної позапланової перевірки на підставі п.п. 78.1.7 п. 78.1 ст.78 ПК України. 
У постанові від 29 грудня 2025 року у справі № 420/17645/24 Верховний Суд визнає, що окремі дефекти оформлення наказу про призначення податкової перевірки, зокрема, відсутність або неповнота посилань на конкретні пункти чинного законодавства, не повинні розглядатися як підстава для визнання спірного наказу протиправним, якщо зі змісту такого наказу видається за можливе ідентифікувати передбачену законодавством фактичну підставу для призначення відповідної перевірки».
Верховний Суд у постанові від 08.09.2021 у справі №816/228/17 зазначив, що неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.
При цьому, підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.
Позиція контролюючого органу щодо законності наказу підтверджується у тому числі і судовою практикою у справах №820/4766/17 (постанова Верховного Суду від 20.03.2018), №420/9909/23 (постанова Верховного Суду від 19.07.2024).
Висновки контролюючого органу щодо нецільового використання товарів, робіт та послуг, придбаних у ТОВ «Містобудування України», ФОП ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ), ФОП ОСОБА_2 ( НОМЕР_2 ), ФОП ОСОБА_3 ( НОМЕР_3 ), ФОП ОСОБА_4 ( НОМЕР_4 ), ФОП ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_5 ), ФОП ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_6 ), ФОП ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_7 ), ФОП ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_8 ), ФОП ОСОБА_9 ( НОМЕР_9 ), ФОП ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_10 ), ФОП ОСОБА_11 ( НОМЕР_11 ), ФОП ОСОБА_12 (РНОКПП НОМЕР_12 ), ФОП ОСОБА_13 ( НОМЕР_13 ), ФОП ОСОБА_14 (РНОКПП НОМЕР_14 ) базуються на відсутності первинних документів.
Комерційне некомунальне підприємство "Міська лікарня №1" відповіддю від 01.04.2025 №01-05вих/509-22 повідомило, що відповідно до актів «Про невиправні пошкодження справ (документів)» від 03.05.2023 та 09.01.2024, схвалених протоколами №№1, 2 засідань експертної комісії архівного управління Камянської міської ради від 04.05.2023 та 09.01.2024, зазначені документи у запиті відсутні через їх невиправне пошкодження під час аварії в службовому приміщенні, де вони зберігались. Згідно відповідді підприємство зверталось до контрагента з проханням надати дублікати втрачених документів, а саме: договорів з додатками до нього, додаткових угод з додатками до них, рахунків на оплату, актів виконаних робіт або накладних, але відповіді не отримано.
Пунктом 44.1 статті 44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до пункту 85.2 статті 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Відповідно до пункту 44.5 статті 44 ПК України у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов`язаний у п`ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити (із наданням оформлених відповідно до законодавства документів, підтверджуючих настання події, що призвела до такої втрати, пошкодження або дострокового знищення документів) контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації, надано авторизацію відповідно до Митного кодексу України або дозвіл на застосування спеціальних (у тому числі транзитних) спрощень.
Платник податків зобов`язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.
У разі надання платником податків у порядку та строки, визначені абзацом першим цього підпункту, повідомлення та неможливості проведення перевірки платника податків у зв`язку з втратою, пошкодженням або достроковим знищенням платником податків документів строки проведення таких перевірок переносяться до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим підпунктом строків, але на строк не більше ніж 120 днів.
Так, відповідно до підпункту 1.4.7.1 пункту 1.4.7 Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених наказом Державної податкової служби України від 04 вересня 2020 року № 470 у разі надходження до органу ДПС за основним місцем обліку від платника податків повідомлення про втрату, пошкодження або дострокове знищення документів (відповідно до пункту 44.5 статті 44 Кодексу) такий орган ДПС не пізніше наступного робочого дня повідомляє про такий факт відповідний територіальний орган ДПС, що здійснює (очолює) перевірку (у разі її проведення іншим органом ДПС, ніж орган ДПС за основним місцем обліку), та у разі необхідності передає йому копії наведених вище повідомлень та отриманих від платника податків документів, що підтверджують втрату, пошкодження або дострокове знищення документів, звернення платника із заявою до правоохоронних органів тощо (за наявності).
У разі якщо під час проведення документальної перевірки або у будь-який час після прийняття рішення про проведення перевірки до її початку до відповідного територіального органу ДПС, що здійснює (очолює) таку перевірку, надійшло повідомлення платника податків про втрату, пошкодження або дострокове знищення документів (відповідно до пункту 44.5 статті 44 Кодексу), або отримано інформацію та копії протоколів про вилучення документів правоохоронними та/або іншими органами тощо (пункт 85.9 статті 85 Кодексу), у зв`язку з чим особами, які здійснюють (очолюють) перевірку, обґрунтовано встановлено неможливість надалі проведення перевірки або її початку у терміни, визначені у наказі, такі особи складають акт про неможливість проведення перевірки довільної форми, який реєструється у Спеціальному журналі реєстрації актів (відповідному електронному журналі засобами Інформаційно-телекомунікаційних систем органів ДПС) у порядку, передбаченому підпунктом 1.4.5 пункту 1.4 цього розділу Методичних рекомендацій.
В акті зазначаються причини неможливості продовжувати (розпочати) перевірку у терміни, вказані у направленні та наказі, і робиться відповідний запис про проведення зазначеної перевірки після усунення причин, які призвели до неможливості її проведення.
При цьому до такого акта додаються копії отриманих від платника податків та органу ДПС за основним місцем обліку документів, що підтверджують виникнення передбачених пунктом 44.5 статті 44 та пунктом 85.9 статті 85 Кодексу обставин.
Отже, обставини щодо пошкодження документів відповідно до пункту 44.5 статті 44 ПК України вимагають відповідного документального підтвердження.
Вирішуючи спірне питання щодо правових підстав для перенесення документальної перевірки у межах предмету спору у цій справі слід врахувати, що згідно з актом перевірки в основу висновків контролюючого органу про порушення позивачем податкової дисципліни за оскаржуваними у справі індивідуальними актами покладено висновки саме про непідтвердження документально витрат платника податків.
Тому, визначаючись щодо предмета доказування у справі, необхідно враховувати, що нормою пункту 44.5 статті 44 ПК України перенесення строку перевірки поставлено у взаємозалежність від можливості/неможливості проведення документальної перевірки платника податків у зв`язку із втратою, пошкодженням або достроковим знищенням саме втрачених платником документів.
Верховний Суд у постанові від 13 травня 2021 року по справі №640/15297/19 дійшов висновку, що пошкодження відповідних документів не є безумовною підставою перенесення термінів проведення перевірки. Обов`язковою підставою перенесення терміну проведення, за змістом пункту 44.5 статті 44 ПК України є саме неможливість проведення перевірки за відсутності документів, які втрачені платником податків.
Таким чином, обставина можливості/неможливості проведення відповідачем документальної перевірки без наявності відповідних документів, як передумова перенесення строків проведення контрольного заходу, входить до предмету доказування для цілей вирішення справи.
Як передбачено у пункті 85.4 статті 85 ПК України при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).
Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.
А відповідно до пункту 85.6 цієї ж статті ПК України у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.
Отже, факт відмови надання платником податків документів під час податкової перевірки повинен фіксуватися у визначений законом спосіб, а саме: шляхом складання акта про відмову у наданні документів. Про це Верховний Суд неодноразово вказував, зокрема, у постановах від 26 січня 2021 року у справі №814/3617/14, від 03 березня 2021 року у справі №824/638/18-а, від 08 вересня 2022 року у справі №640/26351/20, від 11 липня 2023 року у справі №822/554/17, від 10 січня 2023 року у справі №814/876/16 тощо).
Не складання акту, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати, вказує на відсутність допустимих доказів відмови платника податку у наданні документів до перевірки.
Разом з тим, як передбачено у абзаці 2 пункту 44.6 статті 44 ПК України, якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексудокументи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
Порядок оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами затверджено наказом Міністерства фінансів України від 20 серпня 2015 року № 727, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2015 року за № 1300/27745 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин, далі - Порядок № 727).
Порядком № 727 визначено, що акт документальної перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Згідно з нормами Розділу ІІ Порядку № 727, акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
В акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.
При цьому, згідно з підпунктом 2 пункту 4 розділу 3 вказаного Порядку у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно:
викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення;
викласти зміст порушень (у разі їх встановлення), в тому числі щодо правильності та повноти визначення фінансового результату до оподаткування згідно з бухгалтерським обліком відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, виконання законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;
зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;
у разі відсутності первинних документів, документів податкового або бухгалтерського обліку, інших документів, що підтверджують факт порушення, або у разі ненадання їх для перевірки - зазначити перелік цих документів;
у разі отримання під час перевірки копій документів, які підтверджують факт виявленого порушення, про це робиться запис із відображенням підстав для їх отримання, а також переліку цих документів;
у разі відмови посадових осіб платника податків (керівника платника податків або уповноважених ним осіб) надати документи та/або копії документів посадовій особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові посадової особи платника податків, уповноваженої здійснювати від його імені юридичні дії, та переліку документів (копій документів), які йому запропоновано подати, факт складання такого акта відображається в акті (довідці) документальної перевірки;
у разі надання посадовими особами платника податків (керівником платника податків або уповноваженою ним особою) посадовим особам контролюючого органу письмових пояснень щодо встановлених порушень податкового законодавства та/або причин ненадання первинних та інших документів, що підтверджують встановлені порушення, або їх копій факти надання таких пояснень необхідно відобразити в акті документальної перевірки.
Верховний Суд у постанові від 14 серпня 2024 року у справі №560/12984/23 наголошував на тому, що незважаючи на те, що акт податкової перевірки не є самостійним предметом судового оскарження, такий є одним із доказів в адміністративній справі про визнання протиправним рішення контролюючого органу, прийнятого за наслідками проведеної перевірки. Текст акта перевірки повинен деталізовано відображати зміст та суть встановлених контролюючим органом порушень та відповідати встановленим висновкам про вчинене платником податків порушення. Описова частина акта перевірки повинна бути сформульована таким чином, щоб платник податків міг зрозуміти в чому, на думку податкового органу, полягає склад вчиненого правопорушення та, заперечуючи проти встановлених у висновках акта перевірки порушень, на підставі яких приймають податкові повідомлення-рішення, мав змогу подати заперечення проти акта перевірки чи звернутися до суду з позовом про оскарження прийнятих за наслідками такої перевірки рішень контролюючого органу.
Як встановлено з матеріалів справи, податковим органом проведено перевірку без врахування фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку позивача, та які були надані ним до контролюючого органу. При цьому за відсутності документів неможливо провести перевірку даних, які відображені в податковій звітності, та здійснити обґрунтовані висновки у межах предмету податкової перевірки.
Податковим органом передчасно здійснено висновок про відсутність документів, оскільки позивач зазначав про їх втрату та необхідність надання часу для їх знаходження чи відновлення, а також відсутні докази та належні обґрунтування того, що на час проведення перевірки можливо здійснити обґрунтовані висновки про порушення платником податків податкового законодавства.
Відповідачем не доведено відсутності у податкового органу можливості надати часу для відновлення документів для всебічного дослідження питання дотримання платником податків податкового законодавства в частині сплати податків та зборів.
Фактично матеріали справи свідчать про те, що позивач неодноразово звертався до контролюючого органу з метою продовження строків здійснення перевірки у визначеному п. 44.5 ст. 44 ПК України порядку. При цьому, фактично за відсутності первинних документів (оскільки їх оцінку в акті перевірки не здійснено, не зважаючи на долучення позивачем частини таких документів до перевірки), податковим органом здійснено перевірку, відповідні висновки про можливість в проведенні та зазначено про не підтвердження позивачем даних податкових декларацій.
Як вже зазначалось, пошкодження відповідних документів не є безумовною підставою перенесення термінів проведення перевірки, тоді як підставою перенесення терміну її проведення, за змістом вказаних положень чинного податкового законодавства є неможливість проведення перевірки за відсутності документів, які втрачені платником податків.
Аналогічний підхід щодо застосування норм Податкового кодексу України закріплено в підпункті 1.4.7.1 Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених наказом Державної фіскальної служби від 31 липня 2014 року № 22.
Для прийняття контролюючим органом відповідного рішення про неможливість проведення перевірки, платник податків повинен зазначити, які саме документи втрачено (та, відповідно, можливо відновити), а контролюючий орган за наслідками такого повідомлення повинен визначитись, чи можливо провести перевірку без таких документів, чи необхідно дочекатись їх відновлення.
Аналогічну правову позицію висловлено в постановах Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі № 640/15297/19, від 17 серпня 2021 року у справі № 420/6598/20.
Приписи п. 44.5 ст. 44 ПК України встановлюють для відповідача обов`язок перенести термін проведення перевірки до 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу, оскільки проведення перевірки правомірності формування та витрат господарської в будь - якому випадку пов`язане з необхідністю дослідження первинних документів та книги обліку доходів та витрат.
У постанові від 12 жовтня 2022 року у справі № 420/5932/20 Верховний Суд виснував, що підпунктом 20.1.6 статі 20 ПК України у взаємозв`язку із положеннями пункту 16.1.5 статті 16 ПК України утворено спеціальну правову конструкцію, якою з метою забезпечення повноти та об`єктивності перевірки дотримання платником податків податкового законодавства контролюючому органу надано право запитувати отримувати, аналізувати під час проведення перевірок від платників податків копії первинних документів та інформацію, пов`язану з обчисленням, декларуванням та сплатою суб`єктом господарювання податків, зборів та інших платежів. Для платника ж передбачено обов`язок надавати згідно з належним чином оформленою письмовою вимогою документи, пов`язані із формування об`єкта оподаткування та сплатою податків.
В той же час, суд не може обмежити право платника податків довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Разом з тим, з огляду на передбачену ПК України мету й повноваження контролюючого органу під час проведення податкової перевірки, у разі, якщо рішення контролюючого органу мотивоване саме ненаданням платником податків на вимогу контролюючого органу первинних документів, адміністративний суд, виходячи з окреслених процесуальним законом меж судового доказування, повинен перевіряти і враховувати такі обставини й винятки з них при вирішенні спору. Такий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 24 лютого 2020 року у справі № 440/4443/18, від 27 квітня 2022 року у справі № 420/13197/20.
Також в акті перевірки зазначено, що нецільове використання бюджетних коштів полягає у відсутності реального здійснення господарських операцій.
Статтею 119 БК України передбачено, що нецільовим використанням бюджетних коштів є їх витрачання на цілі, що не відповідають:
бюджетним призначенням, встановленим законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет);
напрямам використання бюджетних коштів, визначеним у паспорті бюджетної програми або в порядку використання бюджетних коштів (включаючи порядок та умови надання субвенцій);
бюджетним асигнуванням (розпису бюджету, кошторису, плану використання бюджетних коштів).
Відповідно до Статуту, підприємство здійснює господарську некомерційну діяльність спрямовану на досягнення соціальних цілей та інших результатів без мети одержання прибутку. Основною метою створення КНП КМР «МЛ №1» є забезпечення медичного обслуговування населення, шляхом надання йому медичних послуг в порядку та обсязі, встановлених законодавством, проведення навчально-виховної роботи.
Предметом діяльності, зокрема, але не виключно, є створення разом із засновником умов, необхідних для забезпечення доступної та якісної медичної допомоги населенню, організації належного управління внутрішнім лікувально-діагностичним процесом та ефективного використання майна та інших ресурсів КНП КМР «МЛ №1».
Підприємство має право спрямовувати кошти на утримання КНП КМР «МЛ№1» та його матеріально-технічне забезпечення.
Також, положеннями п. 5.4. Статуту встановлено, що згідно якого КНП КМР «МЛ №1» несе відповідальність за збереження та ефективне використання комунального майна.
Як слідує з матеріалів справи, позивач здійснив витрати на закупівлю робіт з проведення капітального ремонту та реконструкцію комунального майна, а тому такі витрати здійснені відповідно установчого документу та є цільовими.
Також встановлено, що позивач є неприбутковою організацією, оскільки відповідає п.п.133.4.1, 133.4.2, 133.4.4 п. 133.4 статті 133 ПК України.
Статтею 133 ПК України передбачено, що не є платниками податку неприбуткові підприємства, установи та організації у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом.
Неприбутковим підприємством, установою та організацією для цілей оподаткування податком на прибуток підприємств є підприємство, установа та організація (далі - неприбуткова організація), що одночасно відповідає таким вимогам:
утворена та зареєстрована в порядку, визначеному законом, що регулює діяльність відповідної неприбуткової організації;
установчі документи якої (або установчі документи організації вищого рівня, на підставі яких діє неприбуткова організація відповідно до закону) містять заборону розподілу отриманих доходів (прибутків) або їх частини серед засновників (учасників у розумінні Цивільного кодексу України), членів такої організації, працівників (крім оплати їхньої праці, нарахування єдиного соціального внеску), членів органів управління та інших пов`язаних з ними осіб. Для цілей цього абзацу не вважається розподілом отриманих доходів (прибутків) фінансування видатків, визначених підпунктом 133.4.2 цього пункту;
установчі документи якої (або установчі документи організації вищого рівня, на підставі яких діє неприбуткова організація відповідно до закону) передбачають передачу активів одній або кільком неприбутковим організаціям відповідного виду, іншим юридичним особам, що здійснюють недержавне пенсійне забезпечення відповідно до закону (для недержавних пенсійних фондів), або зарахування до доходу бюджету у разі припинення юридичної особи (у результаті її ліквідації, злиття, поділу, приєднання або перетворення). Положення цього абзацу не поширюється на об`єднання та асоціації об`єднань співвласників багатоквартирних будинків, та житлово-будівельні кооперативи;
внесена контролюючим органом до Реєстру неприбуткових установ та організацій.
Зареєстровані установи та організації (новостворені), які подали в установленому порядку документи для внесення до Реєстру неприбуткових установ та організацій під час або протягом 10 днів з дня державної реєстрації та які за результатами розгляду цих документів внесені до Реєстру неприбуткових установ та організацій, для цілей оподаткування вважаються неприбутковими організаціями з дня їх державної реєстрації.
Доходи (прибутки) неприбуткової організації використовуються виключно для фінансування видатків на утримання такої неприбуткової організації, реалізації мети (цілей, завдань) та напрямів діяльності, визначених її установчими документами.
Встановлення контролюючим органом відповідно до норм цього Кодексу факту використання неприбутковою організацією доходів (прибутків) для цілей інших, ніж передбачені підпунктом 133.4.2 цього пункту, є підставою для виключення такої організації з Реєстру неприбуткових установ та організацій і нарахування податкового зобов`язання з податку на прибуток підприємств, штрафних санкцій і пені відповідно до норм цього Кодексу. Податкові зобов`язання, штрафні санкції і пеня нараховуються, починаючи з першого числа місяця, в якому вчинено таке порушення».
Як вбачається з акту перевірки, відповідачем не встановлено, що доходи позивача використовувалися на інші цілі, не пов`язані із його статутною діяльністю.
Статтею 118 БК України передбачено, що попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства з вимогою щодо усунення порушення бюджетного законодавства може застосовуватися учасниками бюджетного процесу, уповноваженими цим Кодексом на здійснення контролю за дотриманням бюджетного законодавства.
Рішення про застосування заходів впливу за порушення бюджетного законодавства, визначених пунктами 2-5 та 7 частини першої статті 117 цього Кодексу, приймається Міністерством фінансів України, органами Казначейства України, органами державного фінансового контролю, місцевими фінансовими органами, головними розпорядниками бюджетних коштів у межах встановлених їм повноважень на підставі протоколу про порушення бюджетного законодавства або акта ревізії та доданих до них матеріалів. Рішення набирає чинності з дня його підписання.
В матеріалах справи відстуні докази того, що відносно позивача прийнято рішення щодо застосування заходів впливу.
Крім того, згідно Статуту позивача, підприємство здійснює господарську некомерційну діяльність спрямовану на досягнення соціальних цілей та інших результатів без мети одержання прибутку. Так, основною метою позивача є провадження медичної практики, надання медичної допомоги дорослим та дітям. А предметом діяльності позивача є збереження та зміцнення здоров`я населення, своєчасна госпіталізація хворих у стаціонарні відділення, здійснення лікувально діагностичного процесу, забезпечення діагностики та якісного лікування хворих на всіх етапах медичної допомоги.
Таким чином, судом встановлено, що акт перевірки жодним чином не підтвердив нецільове використання коштів позивачем та порушень щодо подання щорічного звіту про використання доходів та річної звітності не встановлено.
Судом встановлено, що за результатами процедур закупівель, за ідентифікаторами UA-2022-10-07-010258-а, UA-2022-10-12-011873-a, UA-2023-03-27-002256-a, UA-2023-05-08-014208-a, UA-2023-07-31-002598-a, UA-2023-08-23-012830-a, UA-2023-08-29-002364-a, UA-2023-08-29-004111-а, між КНП КМР «МЛ 1» та ТОВ «Містобудування України» укладено низку договорів за відповідними предметом: Договір №20 від 29.09.2022 року за предметом Капітальний ремонт Будівлі №3 (літера А-2) Комунального некомерційного підприємства Кам?янської міської ради «Міська лікарня №1» за адресою: м. Кам?янське, вул. Коваленка, 1; Договір №1070/1 від 26.10.2022 року за предметом Капітальний ремонт Будівлі №7 (літера Б-2), де розміщено диспансерне психіатричне відділення Комунального некомерційного підприємства Кам?янської міської ради "Міська лікарня №1", що знаходиться за адресою: м. Кам?янське, вул. Коваленка, 1); Договір №19 від 19.04.2023 за предметом ДК 021:2015 45453000-7 Капітальк ремонт і реставрація («Капітальний ремонт Будівлі №2 (літера Г-1-2) Комунально некомерційного підприємства Кам?янської міської ради "Міська лікарня №1" адресою: м. Кам?янське, вул. Коваленка, 1»); Договір №29 від 29.05.2023 року предметом ДК 021:2015 45453000-7 Капітальний ремонт і реставрація («Капітальн ремонт Нежитлової будівлі (літера А-1) Комунального некомерційного підприємства Кам?янської міської ради «Міська лікарня №1» за адресою: м. Кам?янське, в Архівна, 8»); Договір №45 від 25.08.2023 за предметом ДК 021:2015: 45450000-6 - Ін завершальні будівельні роботи (послуги з поточного ремонту фасаду будівлі 2 КН КМР «Міська лікарня №1» за адресою: м. Кам?янське, вул. Коваленка, 1); Договір № 11/09 від 12.09.2023 року за предметом ДК 021:2015: 45450000-6 - Інші завершаль будівельні роботи (послуги з поточного ремонту будівлі гаража (літера Ж. Комунального некомерційного підприємства Кам?янської міської ради «Міська лікарня №1» за адресою: м. Кам?янське, вул. Архівна, 8); Договір №15 від 15.09.201 року за предметом ДК 021:2015: 45454000-4 Реконструкція (Реконструкція нежитлової будівлі (літера Б-1) Комунального некомерційного підприємства Кам?янської міської ради "Міська лікарня №1" за адресою: м. Кам?янське, вул. Архівна, 8); Договір №16-23 від 15.09.2023 за предметом ДК 021:2015: 45450000-6 - Інг завершальні будівельні роботи (поточний ремонт елементів благоустрою території Комунального некомерційного підприємства Кам?янської міської ради "Місы лікарня №1" за адресою: м. Кам?янське, вул. Архівна, 8).
В матеріалах справи містяться Договір №20 від 29.09.2022 року Капітальний ремонт Будівлі №3 (літера А-2) КНП КМР «Міська лікарня №1» Адреса: м. Кам?янське, вул. Коваленка, 1; Договір №1070/1 від 26.10.2022 року Капітальний ремонт Будівлі №7 (літера Б-2), диспансерне психіатричне відділення КНП КМР «Міська лікарня №1» Адреса: м. Кам??янське, вул. Коваленка, 1; Договір №19 від 19.04.2023 ДК 021.2015 45453000-7 Капітальний ремонт і реставрація, Капітальний ремонт Будівлі № 2 (літера Г-1-2) КНП КМР «Міська лікарня №1» Адреса: м. Кам?янське, вул. Коваленка, 1; Договір №29 від 29.05.2025 року ДК 021:2015 45453000-7 Капітальний ремонт і реставрація, Капітальний ремонт Нежитлової будівлі (літера А-1) КНП КМР «Міська лікарня №1» Адреса: м. Кам?янське, вул. Коваленка, 1; Договір №45 від 25.08.2023 ДК 021:2015 45450000-6 - Інші завершальні будівельні роботи Поточний ремонт фасаду будівлі 2 КНП КМР «Міська лікарня №1» Адреса: м. Кам?янське, вул. Коваленка, 1; Договір №11/09 від 12.09.2023 року ДК 021:2015 45450000-6 - Інші завершальні будівельні роботи Поточний ремонт будівлі гаража (літера Ж-1) КНП КМР «Міська лікарня №1» Адреса: м. Кам?янське, вул. Коваленка, 1; Договір № 15 від 15.09.2023 ДК 021:2015 45450000-4 - Інші завершальні будівельні роботи Поточний ремонт елементів благоустрою території КНП КМР «Міська лікарня №1» Адреса: м. Кам?янське, вул. Архівна, 8, Договір № 16-23 від 15.09.2023 ДК 021:2015 45450000-6 - Інші завершальні будівельні роботи Поточний ремонт елементів благоустрою території КНП КМР «Міська лікарня №1» Адреса: м. Кам?янське, вул. Архівна, 8, Акт № 1 від 30.12.2022, Акт № 1 від 30.06.2023, Акт № б/н від 30.06.2023 за Договором від 29.09.2022 № 20 капітальний ремонт. відділення № 2,6 Будівля №3 (літера А-2), Коваленка, 1; Акт №1 від 30.11.2022, Акт № 2 від 03.03.2023, Акт № 3 від 03.03.2023, Акт № 4 від 10.03.2023, Акт № 5 від 10.03.2023, Акт № 2 від 19.04.2023, Акт № 3 від 19.04.2023 за Договором від 26.10.2022 №1070/1 калітальний ремонт ДПВ Будівля №7 (Літера Б-2) вул. Коваленка, 1; Акт від 31.05.2023 № 1, Акт від 27.07.2023 № 2, Акт від 28.07.2023 № 3 за Договором від 19.04.2023 No 19 Капітальний ремонт відділення № 1 Будівля №2 (літера Г-1-2) вул. Коваленка, 1; Акт від 31.08.2023 № 1, Акт від 22.09.2023 № 2, Акт від 19.03.2024 № 3 за Договором від 25.08.2023 № 45 Поточний ремонт фасаду відділення. №l Будівля №2 (літера Г-1-2) вул. Коваленка, 1; Акт від 19.09.2023 № 1 за Договором від 20.06.2022 №285 Поточний ремонт благоустрію Коваленка, 1, руйнування та знесення будівель і земельні роботи; Акт від 29.12.2023 № 1 за Договором від 20.06.2022 №286 Поточний ремонт прохідна Коваленка, 1; Акт від 07.11.2023 № 1, Акт від 22.11.2023 № 2, Акт від 22.11.2023 № 3 за Договором від 15.09.2023 № 15 Реконструкція Архівна, 8; Акт від 22.06.2023 № 1, Акт від 13.07.2023 № 2, Акт від 13.07.2023 № 3, Акт від 27.07.2023 № 4, Акт від 27.07.2023 № 5, Акт від 31.07.2023 № б/н за Договором від 29.05.2023 № 29 Капітальний ремонт, Архівна, 8; протоколи узгодження ціни, дефектні акти, календарні графіки виконання робіт, плани фінансування об`єкту, платіжні доручення, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати.
За результатами здійснення технічного нагляду, будь- яких відхилень відповідності обсягів та якості виконаних будівельно-монтажних робіт проектно-кошторисній документації не виявлено.
Як слідує з матеріалів справи, договори та звіти про виконання договорів про закупівлю оприлюднені належним чином в електронній системі закупівель.
Щодо відсутності фізичних можливостей та недостатності трудових ресурсів ТОВ «Містобудування України» суд зазначає, що перевірку даного товариства відповідачем не здійснено та не встановлено, чи укладалися даним товариством цивільно-правові договори.
Європейський суд з прав людини, розглянувши справу "Інтерсплав проти України", вказав на те, що «коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань».
Таким чином, виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема, у вигляді позбавлення права на формування платником даних свого податкового обліку, можуть бути застосовані саме до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи.
Також, норми податкового законодавства не визначають певний обсяг матеріальних та/чи трудових ресурсів у платника податків при здійсненні господарської діяльності як критерій правового статусу платника податків щодо отримання податкової преференції у формі податкового кредиту чи наміру платника податків отримати певний результат від здійснення господарської операції (підприємницької діяльності).
Саме собою невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків не можуть бути свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаність платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків. (Постанова Верховного Суду від 05 листопада 2019 року у справі №804/1571/15 (касаційне провадження №К/9901/6578/18).
Крім того, платник податків (покупець товару) не має обов`язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням покупцем вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків за можливу неправомірну діяльність будь-кого з контрагентів, а надто тих, з якими у нашого підприємства відсутні взаємовідносини. Такий платник не повинен притягуватися до відповідальності в тому випадку, якщо він здійснював реальну господарську операцію.
Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2018 року у справі №815/6447/16 (адміністративне провадження №К/9901/4111/17), постанові Верховного Суду від 13 листопада 2018 року у справі №820/3279/13 (адміністративне провадження №К/9901/486/18).
Натомість, податковий орган наділений такою сукупністю повноважень, належна реалізація яких надає можливість виявити податкові правопорушення, допущені контрагентом при здійсненні своєї господарської діяльності, та притягнути саме його до відповідальності, що охоплюється принципом індивідуальної відповідальності платника податків. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі №П/811/217/17 (адміністративне провадження №К/9901/38084/18).
На момент здійснення спірних господарських операцій позивач та його контрагенти були належним чином зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість, установчі документи недійсними в судовому поряду не визнавались. 
Доказів протилежного відповідачем не надано.
Крім того, відповідно до пункту 86.10 статті 86 Податкового кодексу України в акті перевірки зазначаються як факти заниження, так і факти завищення податкових зобов`язань платника. Всупереч вищевказаній нормі податкові зобов`язання задекларовані та сплачені контрагентами по взаємовідносинам з позивачем контролюючим органом не зменшені та грошові кошти не повернуті.
Неправомірність висновків контролюючого органу підтверджується практикою Європейського суду з прав людини, зокрема з висновками, викладеними у рішенні по справі «Булвес» АД проти Болгарії, в якому, зокрема, зазначено: "71 Враховуючи своєчасне і повне виконання компанією-заявником своїх обов`язків із декларування ПДВ, неможливості з її сторони забезпечити дотримання постачальником його обов`язків щодо декларування ПДВ і той факт, що не було ніякого шахрайства стосовно системи оподаткування, про яке компанія-заявник знала чи могла знати, Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов`язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності".
Вищенаведений висновок ЄСПЛ повторно підтвердив у рішенні по справі "Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії". У пункті 23 даного рішення ЄСПЛ наголошує, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов`язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Утім, зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес Сепорт Сентре) це не мало б.
Європейський Суд з прав людини в пункті 38 рішення від 09 січня 2007 року у справі "Інтерсплав проти України" зазначив: коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною компанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.
При цьому, слід наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України", відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумними сумнівом".
Отже, лише доведення податковим органом факту узгодженості дій платника податків з недобросовісним постачальником з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальника чи сприяння ухиленню постачальником товару від виконання податкових зобов`язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит. При цьому, такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а можуть ґрунтуватися лише на належних та допустимих доказах.
Також, в матеріалах справи містяться первинні документи по взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_7 : Договір №72 від 07.06.2022, Договір №171 від 17.06.2022, Договір №4/22/16 від 31.10.2022; з ФОП ОСОБА_8 :Договір №18/1 від 18.11.2022; з ФОП ОСОБА_15 :Договір №166 від 16.06.2022, Договір №16 від 16.06.2022; з ФОП ОСОБА_16 : Договір №201 від 20.06.2022; з ФОП ОСОБА_17 : Договір №14 від 14.06.2022; з ФОП ОСОБА_1 : Договір №02 від 02.06.2022, Договір №222 від 22.06.2022, Договір №2221 від 22.06.2022; з ФОП ОСОБА_2 :Договір №65 від 26.12.2022, Договір №52 від 26.12.2022, Договір №30 від 22.06.2022, Договір №31 від 28.09.2022, Договір №343 від 29.09.2022; з ФОП ОСОБА_3 : Договір №202 від 20.06.2022; з ФОП ОСОБА_4 : Договір №71 від 07.06.2022; Договір №12/22 від 31.10.2022. з ФОП ОСОБА_18 : Договір №207 від 20.06.2022; з ФОП ОСОБА_6 : Договір №17 від 17.06.2022, Договір №77 від 26.12.2022; з ФОП ОСОБА_9 : Договір №07 від 07.06.2022, Договір №302 від 30.11.2022, Договір №18 від 17.06.2022; з ФОП ОСОБА_10 : Договір №1033 від 20.06.2022; з ФОП ОСОБА_11 : Договір №22 від 22.02.2022; з ФОП ОСОБА_12 : Договір №7 від 07.06.2022 та копії первинних документів по взаємовідносинам Підприємства з ФОП: ФОП ОСОБА_7 : Акт від 30.12.2022 №1 за Договором 72 від 07.06.2022, Акт від 30.12.2022 №б/н за Договором 171 від 17.06.2022, Акт від 16.02.2023 №1, №1 за Договором 4/22/16 від 31.10.2022; ФОП ОСОБА_8 : Акт від 19.09.2023 №1, №2 за Договором 18/1 від 18.11.2022, ФОП ОСОБА_15 : Акт 30.12.2022 №1 за договором 166 від 16.06.2022, Акт 30.12.2022 №1 до Договору 16 від 16.06.2022; ФОП ОСОБА_16 : Акт 30.12.2022 №1 до Договору 201 від 20.06.2022; ФОП ОСОБА_17 : Акт 30.12.2022 №б/н до Договору 14 від 14.06.2022; ФОП ОСОБА_1 : Акт від 12.09.2022 № 1 до Договору 02 від 02.06.2022, Акт 30.12.2022 №1 до Договору 222 від 22.06.2022; ФОП ОСОБА_2 : Акт 19.09.2023 №1 до Договору 52 від 26.12.2022, Акт 30.09.2022 №1 до Договору 31 від 28.09.2022, Акт від 19.09.2023 № 1, Акт від 19.09.2023 №1 до договору № 30 від 22.06.2022, Акт б/н від 30.06.2023 до договору № 343 від 29.09.2022; ФОП ОСОБА_3 : Акт 30.12.2022 №1 до договору 202 від 20.06.2022; ФОП ОСОБА_4 . Акт 30.12.2022 № 1 до договору 71 від 07.06.2022, Акт 26.12.2022 №1 до Договору 12/22 від 31.10.2022; ФОП ОСОБА_18 : Акт 30.12.2022 № 1 до Договору 207 від 20.06.2022; ФОП ОСОБА_6 : Акт 30.12.2022 №1 до Договору 17 від 17.06.2022; ФОП ОСОБА_9 : Акт 30.12.2022 №1 до Договору 07 від 07.06.2022, Акт 19.04.2023 №1 Договір 18 від 17.06.2022; ФОП ОСОБА_10 : Акт 18.11.2022 №1 до Договору 1033 від 20.06.2022; ФОП ОСОБА_11 : Акт 12.05.2022 №l до Договору 22 від 22.02.2022; ФОП ОСОБА_12 : Акт 12.09.2022 № 1, 29.12.2022 №2 до Договору 7 від 07.06.2022, протоколи узгодження ціни, дефектні акти, календарні графіки виконання робіт, плани фінансування об`єкту, платіжні доручення, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати.
Суд зазначає, що наведені документи, складені за результатами здійснення наведених господарських операцій, містять усі необхідні реквізити, визначені статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, а тому є первинними документами бухгалтерського та податкового обліку у розумінні зазначеного Закону, тобто містять: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, і, як наслідок, вони є такими, які підлягають обов`язковому врахуванню як в бухгалтерському, так і в податковому обліку.
Таким чином, вказані первинні документи бухгалтерського та податкового обліку підтверджують реальність та здійснення господарських операцій між КНПКМР "Міська лікарня №1" та ТОВ «Містобудування України», ФОП ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ), ФОП ОСОБА_2 ( НОМЕР_2 ), ФОП ОСОБА_3 ( НОМЕР_3 ), ФОП ОСОБА_4 ( НОМЕР_4 ), ФОП ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_5 ), ФОП ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_6 ), ФОП ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_7 ), ФОП ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_8 ), ФОП ОСОБА_9 ( НОМЕР_9 ), ФОП ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_10 ), ФОП ОСОБА_11 ( НОМЕР_11 ), ФОП ОСОБА_12 (РНОКПП НОМЕР_12 ), ФОП ОСОБА_13 ( НОМЕР_13 ), ФОП ОСОБА_14 (РНОКПП НОМЕР_14 ). 
Суд враховує, що в матеріалах справи відсутні докази того, що під час перевірки контролюючий орган встановив обставини, які б свідчили про умисел позивача на укладення договорів з контрагентами (та їх умислу) без наміру створити наслідки, які передбачені договором.
Навпаки, документально доведено виконання зобов`язань щодо отримання, оплати товару та послуг.
Відповідно до частини першої та другої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.
Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.
Суд звертає увагу на те, що на момент здійснення правовідносин підприємства, контрагенти позивача: ТОВ «Містобудування України», ФОП ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ), ФОП ОСОБА_2 ( НОМЕР_2 ), ФОП ОСОБА_3 ( НОМЕР_3 ), ФОП ОСОБА_4 ( НОМЕР_4 ), ФОП ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_5 ), ФОП ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_6 ), ФОП ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_7 ), ФОП ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_8 ), ФОП ОСОБА_9 ( НОМЕР_9 ), ФОП ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_10 ), ФОП ОСОБА_11 ( НОМЕР_11 ), ФОП ОСОБА_12 (РНОКПП НОМЕР_12 ), ФОП ОСОБА_13 ( НОМЕР_13 ), ФОП ОСОБА_14 (РНОКПП НОМЕР_14 ) були зареєстровані як юридичні особи, були платниками податку на додану вартість, що відповідачем не спростовано.
При цьому, відповідачем не наведено будь-яких посилань на наявність актів податкових органів документальних або зустрічних перевірок підприємств та/або рішень судів, якими було б встановлено відсутність господарських операцій у спірний період.
Також в акті перевірки не наведено інформації про наявність судових рішень, щодо визнання укладених правочинів недійсними.
Суд зазначає, що відсутність у контрагента позивача необхідної для ведення господарської діяльності кількості працівників, технічних, транспортних, інших виробничих ресурсів, відсутність за юридичною адресою на момент звірки не свідчить про безтоварність угод поставки з позивачем. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.01.2018 року № К/9901/873/18.
Відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).
Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом в постановах від 30.01.2018 року у справі № 2а/1770/3360/12, від 19.06.2018 року у справі № 826/7704/16.
Суд зазначає, що контролюючим органом всупереч вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили, що наявні у контрагента трудові ресурси та матеріально - технічне забезпечення були недостатніми для виконання умов договорів поставки, укладеного з позивачем, як не було надано і доказів про наявність встановлених судами фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо неправомірної поведінки контрагента та злагодженості дій між ними.
Оцінка документів, як письмових доказів, здійснюється відповідно до положень процесуального принципу допустимості доказів, закріпленого на час вирішення спору статтею 74 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною четвертою якої визначено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.
Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, а також враховуючи умови укладеного договору та специфіку придбаних товарів, суд доходить висновку, що позивач надав суду відповідні належно оформлені первинні документи, які в сукупності свідчать про факт вчинення господарських операцій, натомість доводи контролюючого органу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки з урахуванням закріпленої в ст. 204 Цивільного кодексу України презумпції правомірності правочину, а також враховуючи вимоги ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, за якою обов`язок доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень покладається на такого суб`єкта, контролюючий орган мав надати суду належні, достовірні та беззаперечні докази своїх тверджень про те, що позивачем було допущено нецільове використання бюджетних коштів та заниження податку на прибуток.
Отже, під час судового розгляду позивачем підтверджено реальне здійснення господарських операцій з придбання товару та послуг, їх використання в господарській діяльності, підтверджено виконання умов укладених договорів, надано докази факту виконання договірних зобов`язань та відповідних розрахунків за укладеними договорами.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про обгрунтованість позовних вимог та їх задоволення. 
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 30 280,00 грн., що документально підтверджується платіжною інструкцією № 6489 від 03.11.2025.
З огляду на задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 30 280,00 грн. підлягає стягненню з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись статтями 72-77, 139, 242-244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовну заяву Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня №1» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 26.06.2025 №0363960713.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня №1» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 30 280,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Маковська