Справа № 591/1169/23
Провадження № 2/591/153/23

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2026 року

Зарічний районний суд м. Суми в складі: 
головуючого судді Ніколаєнко О.О., 
за участю секретаря судового засідання Митник Ю.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу №591/1169/23 за позовом Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року позивач звернувся до суду з позовом, який, уточнивши, мотивує тим, що відповідач ОСОБА_2 була власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з 10.07.2018 власником зазначеної квартири є ОСОБА_1 . Відповідачі є споживачами послуг з централізованого постачання водопостачання за даною адресою. Зареєстровані особи у квартирі відсутні. Відповідач ОСОБА_2 не оплачувала за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення у періоді з 01.02.2011 по 30.06.2018, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 4015,82 грн., ОСОБА_1 не оплачував послуги у періоді з 01.07.2018 по 31.12.2022, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 8719,14 грн. Просить стягнути з відповідачів вказану суму.
03.07.2023 ОСОБА_1 подав заяву про застосування строків позовної давності, мотивовану тим, що позивачем пропущено такий строк за період нарахування о 13.02.2020 в розмірі 6394,96 грн. Зазначив, що до 10.07.2018 не був власником квартири. Звернення позивача із заявою про видачу судового наказу у 2017 році до колишнього власника - ОСОБА_3 не має відношення до позивача. 
Відповідач ОСОБА_2 заяв по суті справи суду не надавала.
Ухвалою суду від 20.02.2023 відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання. За результатами повторного автоматизованого розподілу справу розподілено головуючому судді Ніколаєнко О.О., ухвалою від 24.12.2025 справу прийнято до провадження.
У судове засідання представник позивача не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав клопотання про розгляд справи без його участі.
У судове засідання відповідачі не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Заяв про відкладення розгляду справи або розгляд справи без їх участі не надали. 
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до копії спадкової справи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 04.04.1997, на праві спільної сумісної власності належала квартира за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 168). 
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 119).
Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_3 про прийняття спадщини (подана 06.07.2018), чоловік спадкодавиці ОСОБА_5 - ОСОБА_4 прийняв спадщину шляхом спільного проживання та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , не оформивши своїх спадкових прав (а.с. 66).
06.07.2018 ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/4 частину квартири (а.с. 178).
10.07.2018 ОСОБА_2 уклала з ОСОБА_1 договір купівлі - продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 інформація стосовно наявності заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг у договорі відсутня. (а.с. 64).
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 10.07.2018 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на вказану квартиру (розмір частки - 1) (а.с. 16).
Позивач звертався із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за надані послуги. Ухвалою Зарічного районного суду від 15.11.2017 у справі №591/6363/17 відмовлено у прийнятті заяви (а.с. 20).
Відповідно до обігової відомості у періоді з лютого 2011 року по червень 2018 року власником особового рахунку за вказаною адресою значилась ОСОБА_3 , за цей період нараховувалася плата за послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 4015,82 грн., оплат за спожиті послуги у цьому періоді не було. (а.с. 69-73).
Відповідно до обігової відомості у періоді з липня 2018 року по грудень 2022 року власником особового рахунку за вказаною адресою значився ОСОБА_1 , за цей період нараховувалася плата за послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 8719,14 грн., оплат за спожиті послуги у цьому періоді не було. (а.с. 74-76).
Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України “Про житлово - комунальні послуги” в редакції, яка діяла до 09.11.2017 споживач зобов`язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України “Про житлово - комунальні послуги” в редакції, яка діє з 09.11.2017 індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом;  оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до п.п. 13,6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово – комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у строк (термін).
Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, яка діяла до 09.11.2017, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, розмір плати розраховується виходячи із розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами.
Відповідно до статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у редакції, яка діє з 09.11.2017, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Відповідно до статті 68 Житлового кодексу України споживачі зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги, в тому числі за послуги з водопостачання. 
З матеріалів справи вбачається, що власником квартири, у якій нараховувались послуги, була ОСОБА_3 , після її смерті у 2007 році спадщину прийняла, у тому числі відповідачка ОСОБА_2 . Відтак, ОСОБА_2 до моменту продажу квартири у 2018 році була споживачем та зобов`язана була оплачувати комунальні послуги. Такого обов`язку не виконувала, а тому наявні підстави для стягнення з неї заборгованості за період з лютого 2011 року по липень 2018 року.
З 10.07.2018 ОСОБА_1 є власником квартири, а відтак, і споживачем житлово-комунальних послуг. Оплату за надані позивачем послуги не здійснює, відтак, наявні підстави для стягнення з нього заявленої заборгованості.
Відповідачами розрахунок суми боргу не спростовується, доводів на заперечення позиції позивача стосовно визначення суми боргу не надано.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про правомірність нарахування позивачем зазначеної заборгованості.
Відповідачем заявлено клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності. 
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Загальний строк позовної давності складає три роки і не залежить від суб`єктного складу правовідносин (стаття 257 ЦК України).
Як передбачено частиною 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).
Постановою КМУ від 11 березня 2020 року за №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» установлено з 12 березня 2020 року, у подальшому карантин неодноразово продовжувався. 
Відповідно до п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. 
Як свідчать матеріали справи, датою звернення з позовною заявою до суду є 14 лютого 2023. Період, за який просить позивач стягнути заборгованість : лютий 2011 року-грудень 2022 року. У цьому періоді відповідач не здійснював оплати за послуги, відтак, строк давності не переривався.
З огляду на те, що Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину набрав чинності 02 квітня 2020 року, та враховуючи, що під час дії карантину було запроваджено воєнний стан на території України, строки давності були продовжені, а згодом – зупинені на строк дії воєнного стану. Відтак, суд дійшов висновку, що за вимогами, заявленими до березня 2017 року, строк позовної давності сплив. 
Наведені позивачем доводи щодо поважності причин пропуску цього строку не свідчать про об`єктивну неможливість звернутися із заявленими вимогами в межах трирічного строку. Сам факт подання у 2017 року заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за наданої послуги не перериває перебіг строку позовної давності. 
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за період по лютий 2017 року. Позовні вимоги у частині стягнення заборгованості за період з березня 2017 року по грудень 2022 року підлягають задоволенню. 
Таким чином, з ОСОБА_2 підлягає стягненню борг у розмірі 1514,52 грн. за період, з 01.03.2017 по 30.06.2018 (до заявленої позивачем дати), з ОСОБА_1 підлягає стягненню борг у розмірі 8640,99 грн. за період з 10.07.2018 (дати набуття права власності на квартиру) до 31.12.2022.
Відносно розподілу судових витрат суд зазначає таке. Позовні вимоги до ОСОБА_2 задоволені на 11,89% від заявлених як ціна позову. Позовні вимоги до ОСОБА_1 задоволені на 68,46% від заявлених як ціна позову. 
На підставі ст.141 ЦПК України у зв?язку із частковим задоволенням позовних вимог з ОСОБА_2 на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 319,13 грн., з ОСОБА_1 - в розмірі 1813,09 грн.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України , суд

ВИРІШИВ:
Позов Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради заборгованість за послуги централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01 березня 2017 року до 30 червня 2018 року в сумі 1514,52 грн. та судовий збір у розмірі 319,13 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради заборгованість за послуги централізованого водопостачання та водовідведення за період з 10 липня 2018 року до 31 грудня 2022 року в сумі 8640,99грн. та судовий збір у розмірі 2296,98 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити у зв?язку з необгрунтованістю.
Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Позивач: Комунальне підприємство «Міськводоканал» Сумської міської ради, місцезнаходження: вул. Білопільський шлях, 9, м.Суми, код ЄДРПОУ 03352455.
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлено 23.03.2026.

Суддя    О.О. Ніколаєнко