Справа № 465/2644/20 Головуючий у 1 інстанції: Мигаль Г.П. 
Провадження № 22-ц/811/861/25 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
10 квітня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі: 
головуючої: Н.П. Крайник 
суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри
при секретарі: Л.М. Чиж
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду міста Львова від 05 березня 2025 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Житлово-Будівельного Кооперативу «Парус Парк» про визнання недійсним Договору № 1520/1012-18-01 про відступлення права та заміну сторони в зобов`язанні від 12 грудня 2019 року,-
в с т а н о в и в: 
13 травня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Житлово-Будівельного Кооперативу «Парус Парк». Просив визнати договір № 1520/1012-18-01 про відступлення прав та заміну сторони в зобов`язанні від 12 грудня 2019 року недійсним як такий, що укладений другим із подружжя без його згоди, визнати недійсними як похідні: договір № 1520/1012-18 про здійснення пайового внеску в Обслуговуючий кооператив «Житлово-Будівельний Кооператив «Парус Парк,» (нова редакція) від 12 грудня 2019 року, додаток №3 до договору № 1520/1012-18 про здійснення пайового внеску в Обслуговуючий кооператив «Житлово-Будівельний Кооператив «Парус Парк», (нова редакція) від 12 грудня 2019 року, та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 66,1 кв.м (реєстраційний номер 2011742646101). 
Заявою від 19.02.2021 року позивач уточнив позовні вимоги. Просив визнати недійсним договір № 1520/1012-18-01 про відступлення прав та заміну сторони в зобов`язанні від 12 грудня 2019 року, як такий, що укладений другим із подружжя без його згоди
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, у грудні 2018 року погодився на пропозицію дружини придбати квартиру в новобудові для їх спільної малолітньої дочки. Після чого отримав на підприємстві, яке очолює (ПП Авіафінсервіс), позику в розмірі 1943833,00 грн, за ці кошти придбав будівельні матеріали, які відповідачкою в присутності голови кооперативу ОСОБА_5 10.12.2018 було внесено як пайовий внесок до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-Будівельний Кооператив «Парус Парк», про що свідчить акт прийому - передачі будівельних матеріалів від 10.12.2018 року. Зазначена сума є остаточною вартістю придбання квартири, попередньо погодженою ОСОБА_1 з керівництвом будівельної організації (кооперативу). Позивач вважає, що грошові кошти, отримані ним, та придбані будівельні матеріали є спільною сумісною власністю подружжя. Ні усної, ні письмової згоди на вчинення подальших правочинів із зазначеним майном позивач своїй дружині ОСОБА_3 не давав. Проте, відповідачка, діючи недобросовісно, знаючи, що придбані позивачем будівельні матеріали на суму 1943833,00 грн є майном та об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, без отриманої його усної та письмової згоди, 12 грудня 2019 року уклала в присутності та з участю голови кооперативу ОСОБА_5 тристоронній Договір № 1520/1012-18-01 про відступлення прав та заміну сторони в зобов`язанні на користь своєї матері ОСОБА_4 , передала свої права іншій особі за правочином. ОСОБА_4 , набувши права первісного кредитора, в подальшому отримала відповідні документи та зареєструвала право власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 66,1 кв. м. При цьому, як Голова Кооперативу ОСОБА_5 , так і мати відповідачки, достовірно знали, що майно належить подружжю ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності, і що той з подружжя, хто уклав Договір № 1520/1012-18-01 про відступлення прав та заміну сторони в зобов`язанні (дружина позивача- ОСОБА_7 ) не отримав згоди на це другого з подружжя.
Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .
Вважає його незаконним. Зазначив, що при вирішенні спору суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 формально припинили шлюбні відносини ще з серпня 2018року,пайовий внесок у кооператив «Парус Парк» був здійснений ОСОБА_3 за особисті кошти, отримані як позика від її матері ОСОБА_4 , що підтверджено розпискою та податковими деклараціями. Внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, суд фактично проігнорував дію презумпції спільності майна, набутого в шлюбі, яка може бути спростована лише належними та допустимими доказами. Вважає, що поза увагою суду залишилося те, що сам факт формального припинення шлюбних стосунків не змінює правового статусу майна, набутого до розірвання шлюбу. Майно, набуте за час шлюбу, вважається спільним доти, доки не буде доведено інше. В даному випадку, суд переклав тягар доказування на позивача, фактично вимагаючи від нього доведення даної презумпції, і це при тому, що шлюб було розірвано лише у 2020році.
Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.
У засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 скаргу підтримав з підстав, наведених у ній, просив скаргу задоволити.
Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_8 та представник ОСОБА_4 - Пащук А.І. проти скарги заперечили.
Інші учасники справи в судове звсідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів. 
Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Судом встановлено, що з 14.02.2015 по 01.06.2020 сторони спору - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 01.06.2020 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано. У мотивувальній частині вказаного рішення зазначено, що з серпня 2018 року шлюб існує формально, сторони проживають в різних квартирах, спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. 
10.12.2018 року між ОСОБА_3 та ЖБК «Парус Парк» було укладено договір № 1520/1012-18 про здійснення пайового внеску в Обслуговуючий кооператив «Житлово-Будівельний Кооператив «Парус Парк», відповідно до умов якого асоційований член кооперативу вносить кооперативу пай - майновий поворотний внесок у вигляді рухомого майна, номенклатура та вартість якої вказується в додатку № 3 до цього договору, а кооператив за рахунок пайового внеску зобов`язується організувати будівництво об`єкта будівництва, здати його в експлуатацію та передати у власність асоційованому члену кооперативу житлові або нежитлові приміщення в об`єкті на умовах, встановлених цим договором.
За домовленістю сторін вартість пайового внеску Асоційованого члена кооперативу становить 1 943 833 грн (п.2.2 договору).
Згідно п.3.1 договору передача пайового внеску асоційованим членом кооперативу на користь кооперативу здійснюється протягом трьох днів з дати підписання цього договору шляхом підписання сторонами Акта прийому-передачі пайового внеску, що є невід`ємною частиною цього договору.
Відповідно до п.3.5 договору, виконання зобов`язань асоційованим членом кооперативу щодо здійснення пайового внеску є виконанням зобов`язань перед кооперативом щодо викупу приміщень в розумінні ст.19-1 Закону України «Про кооперацію», ст.384 ЦК України. 
Відповідно до п.8.1 Договору кооператив зобов`язаний після будівництва об`єкта та прийняття його в експлуатацію передати у власність Асоційованого члена кооперативу квартиру загальною площею 66,1 кв.м та нежитлове приміщення загальною площею 66,5 кв.м.
На виконання п.3.1 договору, 10.12.2018 року між ОСОБА_3 та ЖБК «Парус Парк» було підписано Акт передачі-приймання рухомого майна (будівельних матеріалів) вартістю 1 943 833 грн в рахунок пайового внеску по договору № 1520/1012-18 про здійснення пайового внеску в Обслуговуючий кооператив «Житлово-Будівельний Кооператив «Парус Парк» від 10.12.2018 року. 
Відповідно до п. 4.3.2 договору, асоційований член кооперативу має право відступити (обтяжити) свої права за цим договором в порядку, передбаченому розділом 7 цього договору.
Згідно з п. 7.1 договору, до моменту оформлення асоційованим членом кооперативу права власності на приміщення, асоційований член кооперативу має право відступити права за цим договором будь-якій третій особі, а також обтяжити майнові права по цьому договору на користь третьої особи виключно за згодою кооперативу.
Згідно з п. 7.2 Договору кооператив розглядає заяву асоційованого члена кооперативу протягом 5 робочих днів і про результати розгляду повідомляє асоційованого члена кооперативу протягом трьох робочих днів з моменту прийняття рішення за результатами розгляду.
У випадку позитивного розгляду даного питання сторони укладають договір про відступлення прав за цим договором, асоційований член подає заяву про припинення участі в кооперативі у зв`язку з відступленням 
Як вбачається з матеріалів справи, 12.12.2019 року головою Обслуговуючого кооперативу ЖБК «Парус Парк» прийнято рішення № 12/12/19 про відступлення прав ОСОБА_3 за договором № 1520/1012-18 про здійснення пайового внеску в Обслуговуючий кооператив «Житлово-Будівельний Кооператив «Парус Парк» від 10.12.2018 року на користь ОСОБА_4 , внаслідок чого шляхом укладення договору №1520/1012-18-1 про відступлення прав та зміну сторони в зобов`язанні від 12.12.2019 року, укладеного між ОСОБА_3 , ЖБК «Парус Парк» та ОСОБА_4 відбулася заміна асоційованого члена кооперативу на нового асоційованого члена кооперативу. 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 , районний суд виходив з того, що об`єкт будівництва - квартира в ЖБК «Парус Парк»  була придбана подружжям   ОСОБА_1 та  ОСОБА_3  за кошти її матері, а відтак згода позивача на відступлення відповідачкою членства в кооперативі на користь матері не є обов`язковою, оскільки такий на набув права спільної сумісної власності подружжя в об`єкті будівництва.
Однак, аналізуючи зміст позовних вимог ОСОБА_1 та доводи його апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Розпорядження майном, що перебуває у спільній сумісній власності (без визначення часток), здійснюється за спільною згодою всіх співвласників. 
Згідно зі ст. 369 ЦК України, для продажу чи дарування нерухомості обов`язкова письмова згода іншого з подружжя/співвласників. 
Згідно з ч.1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Відповідно до ч.1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Верховний Суд у своїх постановах послідовно підтверджує, що майно, набуте подружжям під час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю (ст. 60 СК України). Презумпція спільності діє, навіть якщо один із подружжя не працював з поважних причин.  Тягар доказування протилежного лежить на тому, хто заперечує спільність. 
Однак, вирішуючи даний спір, районний суд на зазначене уваги не звернув, та вдавшись до аналізу походження коштів, за які було набуте спільне майно подружжя, прийшов до передчасного висновку, що оскільки таке майно було набуто за кошти матері відповідачки ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) - ОСОБА_4 , то один з подружжя ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) вправі була відступити своє право асоційованого члена кооперативу своїй матері без згоди позивача (колишнього чоловіка), хоча предметом спору у даній справі був не спір щодо частки позивача в об`єкті пайової участі - квартирі, вартість якої повністю виплачена під час перебування подружжя в шлюбі, а визнання недійсним договору уступки права та заміну сторони в зобов`язанні від 12.12.2019 року, укладеному між ОСОБА_3 , ЖБК «Парус Парк» та ОСОБА_4 , згідно якого відбулася заміна асоційованого члена кооперативу (одного з подружжя) на нового асоційованого члена Кооперативу без згоди позивача (другого з подружжя).
При цьому, як окремого, так і зустрічного позову про визнання квартири своєю особистою власністю ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) до ОСОБА_1 не пред`являла.
Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржуване рішення суду слід скасувати, ухвалити у справі нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволити. 
Визнати недійсним договір про відступлення права та заміну сторони в зобов`язанні від 12 грудня 2019 року № 1520/1012-18-01, укладений між Обслуговуючим кооперативом «Житлово-Будівельний Кооператив «Парус Парк», ОСОБА_10 та ОСОБА_4 . 
Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
у х в а л и в : 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволити.
Рішення Франківського районного суду міста Львова від 05 березня 2025 року скасувати.
Ухвалити нову постанову, якою позов  ОСОБА_1  задоволити.
Визнати недійсним договір про відступлення права та заміну сторони в зобов`язанні від 12 грудня 2019 року № 1520/1012-18-01, укладений між Обслуговуючим кооперативом «Житлово-Будівельний Кооператив «Парус Парк», ОСОБА_10 та ОСОБА_4 . 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. 
Повний текст постанови складено 10 квітня 2026 року. 

Головуючий:   Н.П. Крайник 

Судді:    Я.А. Левик

М.М. Шандра