Справа№ 953/2313/26 
н/п 1-кп/953/630/26 
ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

"04" березня 2026 р. м.Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 , 
за участю: секретаря судових засідань – ОСОБА_2 ,
прокурора – ОСОБА_3 ,
обвинуваченого – ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду Київського районного суду м.Харкова кримінальне провадження №12026221130000036 від 09.01.2026, за обвинуваченням:  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Бугаївка, Перевальського району, Луганської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, на утримані малолітніх, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, не є інвалідом, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий,останній раз вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 01.04.2021 за ч.2 ст.186 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, до 3 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений з місця позбавлення волі 27.04.2023 у зв`язку з відбуттям покарання, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

15.12.2025 близько 20-00 години, більш точний час не встановлений, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував біля будинку №319А по вул.Академіка Павлова м.Харкова, де на землі побачив мобільний телефон «Xiaomi Redmi 15C, 8/256 GB ROM», який належить потерпілому ОСОБА_5 .
Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення в умовах воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України №64/2022 та неодноразово продовженого, останній раз Указом Президента України №793/2025 від 20.10.2025 на всій території України, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно взяв, тим самим викрав мобільний телефон ТМ «Xiaomi Redmi 15C, 8/256 GB ROМ» чорного кольору, вартість якого складає 5 408 гривень 10 копійок, та який на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після чого ОСОБА_4 покинув місце вчинення кримінального правопорушення, обернувши викрадене на свою користь та в подальшому розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 5408,10 грн.
Вказані дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість в обсязі обвинувачення, фактичні обставини кримінального правопорушення, яке інкримінується, зокрема, час, місце вчинення та його правову кваліфікацію, не оспорює. Пояснив, що дійсно 15.12.2025 близько 20-00 години, перебуваючи біля будинку №319А по вул.Академіка Павлова в м.Харкові, вчинив крадіжку мобільного телефону ТМ «Xiaomi Redmi 15C, 8/256 GB ROМ», за обставин, викладених вище у даному вироку. Вартість мобільного телефону не оспорює.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив, що вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнає добровільно, без примусу. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати. 
Показання ОСОБА_4  є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Приймаючи до уваги послідовність показань обвинуваченого про обставини вчинення кримінального правопорушення, суд вважає ці показання достовірними.
Прокурор та обвинувачений не заперечували щодо розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України, наслідки, визначені ст.349 КПК України, зрозумілі.
З`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим суті пред`явленого обвинувачення, не маючи сумніву у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження зміст ч.3 ст.349 КПК України, за їх згодою визнав недоцільним дослідження доказів фактичних обставин справи, обмежився допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів, що характеризують його особу, документів з процесуальних питань, оскільки показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються. Одночасно учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За встановлених під час судового розгляду обставин суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 в пред`явленому йому обвинуваченні за ч.4 ст.185 КК України поза розумним сумнівом.
Судом не встановлено будь-яких обставин для перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 , а так само обставин, які б виключали злочинність діяння, або були б підставою для звільнення від кримінальної відповідальності.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується ст.50, 65 КК України, якими визначено, що суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним та достатнім для виправлення засудженим та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до класифікації, визначеної ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України – є тяжким злочином. 
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що обвинувачений раніше судимий за корислові злочини, має не зняту та непогашену судимість, не судимий, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має зареєстроване місце проживання, офіційно не працевлаштований, не є інвалідом та військовослужбовцем, одружений, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, непрацездатних осіб не має.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, яке полягає у повному визнанні своєї вини обвинуваченим, осуду своїх дій, наявності відчуття жалю за скоєне, розуміння наслідків своїх дій, про що зазначено стороною обвинувачення в ході судового розгляду, виходячи з поведінки обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду.
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України, відсутні з огляду на таке.
Згідно з ч.4 ст.185 КК України однією з кваліфікуючих ознак кримінального правопорушення є його вчинення повторно.
Як установлено судом, дії обвинуваченого кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України як такі, що вчинені повторно. Повторність у даному випадку зумовлена наявністю у обвинуваченого не знятої та непогашеної судимості за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 КК України.
Водночас суд враховує, що якщо рецидив злочинів одночасно утворює їх повторність, передбачену у статті чи частині статті Особливої частини КК України як ознаку кримінального правопорушення, яка впливає на його кваліфікацію, то відповідно до змісту ч.4 ст. 67 КК України суд не має права повторно враховувати ні повторність, ні рецидив злочинів при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.
З огляду на викладене підстав для врахування рецидиву злочинів як обставини, що обтяжує покарання, суд не вбачає.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а також характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення – вчинення крадіжки мобільного телефону який лежав на землі та наслідки кримінального правопорушення – повернення у володіння потерпілого мобільного телефону, вартість якого складає 5408,10 грн; дані про особу обвинуваченого, який є особою середнього віку, раніше судимий за корисливі злочини, має стійкі соціальні зв`язку; наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що його обтяжують.
Також, суд враховує, що дане кримінальне правопорушення ОСОБА_4 вчинив більше ніж через два роки, після звільнення з місць позбавлення волі у зв`язку з відбуттям покарання за попереднім вироком.
Указані відомості дають підстави для призначення покарання обвинуваченому в межах санкції ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, але із застосування положень ст.75 КК України, оскільки ОСОБА_4 може бути виправлений без відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою впродовж іспитового строку тривалістю 3 роки, з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст.76 КК України та покладення обов`язку щодо виконання заходів, передбачених пробаційною програмою «Зміна кримінального мислення».
Сама по собі тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, не може слугувати єдиною підставою для призначення покарання у його реальному вимірі. Адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь. 
Застосований до обвинуваченого інститут звільнення від покарання з випробуванням є додатковим дієвим важелем для утримання від незаконних дій та відповідатиме принципам справедливості, індивідуалізації покарання, буде достатнім для перевиховання обвинуваченого і недопущення вчинення ним нових злочинів, тобто досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України.
Цивільний позов не заявлено.
Відповідно до ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого судові витрати за проведення судових експертиз на користь держави.
Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації (ч. 4 ст. 174 КПК України).
У зв`язку із не застосуванням до обвинуваченого покарання у виді конфіскації майна, а також те, що арештоване майно не підлягає спеціальній конфіскації, суд вважає за необхідне скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкові від 15.01.2026 у справі № 953/271/26 н/п 1-кс/953/329/26.
Суд вважає за необхідним до набранням цим вироком законної сили продовжити строк дії запобіжного заходу  ОСОБА_4 у виді домашнього арешту за місцем фактичного проживання, заборонивши цілодобово залишати квартиру АДРЕСА_3 , застосований ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 18.02.2026. Покласти на ОСОБА_4 обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатись з постійного місця проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця проживання.
Відповідно до ч.7 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_6 у строк покарання у виді позбавлення волі за даним вироком, строк цілодобового домашнього арешту у період з 18.02.2026 до дня набуття вироком законної сили, з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.
Керуючись ст.100, 124, 174, 368, 369, 370, 373, 374, 395 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання у виді позбавлення волі за даним вироком, строк цілодобового домашнього арешту у період з 18.02.2026 до дня набуття вироком законної сили, з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.
Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі звільнити з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Згідно п.п.1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти їм про зміну свого місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Зміна прокримінального мислення».
Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 04.03.2026.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №366 від 14.01.2026 у розмірі 1696 (одна тисяча шістсот дев`яносто шість) грн. 32 коп.
Після набрання вироком законної сили речовий доказ – мобільний телефон Xiaomi Redmi 15C, 256 GB ROM Imei 1: НОМЕР_1 , Imei 2: НОМЕР_2 , у чохлі світло синього кольору, переданий на зберігання ОСОБА_5 ,- вважати повернутим власнику.
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкові від 15.01.2026 у справі № 953/271/26 н/п 1-кс/953/329/26.
Продовжити строк дії запобіжного заходу  ОСОБА_4 у виді домашнього арешту за місцем фактичного проживання, заборонивши цілодобово залишати квартиру АДРЕСА_3  -  до набрання вироком законної сили.
Покласти на ОСОБА_4 обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатись з постійного місця проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця проживання -  до набрання вироком законної сили.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя - ОСОБА_1