Справа № 946/3508/25 
Провадження № 2-а/946/5/26  

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2026 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого судді – Присакар О.Я.,
за участю: секретаря судового засідання – Воронової В.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4624669 від 01 травня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, накладення штрафу в сумі 20400 грн., закриття справи про адміністративне правопорушення, мотивуючи тим, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4624669 від 01.05.2025, винесеною поліцейським Болградського РВП ГУНП в Одеській області, притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, що полягало у керуванні транспортним засобом, будучи позбавленим права керування таким за постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09.04.2025 у справі № 946/10233/24, у зв`язку з чим накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400,00 грн. Визначаючи наявність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, обов`язковим є встановлення умислу позивача на вчинення адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона якого полягає в керуванні транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами. Однак, в даному випадку на момент притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, а саме 01.05.2025 позивач не був
обізнаний про те, що його було позбавлено права керувати транспортними засобами за постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09.04.2025 у справі № 946/10233/24. Про існування постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09.04.2025 у справі № 946/10233/24, якою позбавлено ОСОБА_1 права керування транспортними засобами останній дізнався лише 01.05.2025, коли відносно нього поліцейським Болградського РВПГУНП в Одеській області винесено оскаржувану у даній справі постанову. У зв`язку з цим, 08.05.2025 ОСОБА_1 подав до суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи № 946/10233/24, з якими ознайомився 09.05.2025. Справа № 946/10233/24 розглянута судом 09.04.2025 за відсутності ОСОБА_1 . Відомостей про вручення судом копії постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09.04.2025 у справі № 946/10233/24 ОСОБА_1 у визначений статтею 295 КУпАП строк матеріали справи № 946/10233/24 станом на 09.05.2025 не містять.11.05.2025 ОСОБА_1 звернувся до Одеського апеляційного суду з апеляційною скаргою на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09.04.2025 у справі № 946/10233/24. Таким чином, за відсутності доказів того, що позивач, станом на час притягнення його до адміністративної відповідальності, був обізнаний про позбавлення його права керувати транспортними засобами, неможливо стверджувати про наявність в його діях умислу, як суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення. Отже, поліцейський при винесенні оскаржуваної постанови повинен був встановити наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, суб`єктивна сторона якого визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. З цією метою під час розгляду справи про адміністративне правопорушення необхідно було встановити чи був позивач станом на 01.05.2025 обізнаний про позбавлення його права керування транспортним засобом.
В судове засідання від 09.04.2026 року представник позивач не з`явився, надав заяву від 09.04.2026 року про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. В попередньому судовому засіданні представник позивач підтримав обставини, які викладені в позовній заяві.
В судове засідання від 09.04.2026 року представник відповідача не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву від 09.04.2026 року про розгляд справи за відсутності. В попередньому судовому засіданні представник відповідача підтримав заперечення, які викладені у відзиві на позов. Згідно відзиву на позов, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову мотивуючи тим, що після перевірки даних щодо особи ОСОБА_1 , працівником поліції Болградського РВП ГУНП в Одеській області було здійснено перевірку особи за інформаційно-пошуковою базою ІПНП «Цунамі». В результаті встановлено, що ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами на підставі постанови Ізмаїльського міськрайонного суду від 09.04.2025 у справі № 946/10233/24, яка на момент винесення оскаржуваної постанови (01.05.2025) вже набрала законної сили. Оскільки станом на дату притягнення позивача до адміністративної відповідальності – 01.05.2025 зазначене судове рішення було чинним та підлягало обов`язковому виконанню, позивач у цей період перебував у статусі особи, позбавленої спеціального права на керування транспортними засобами. Це прямо відповідає вимогам ст. 317-1 КУпАП, яка визначає, що особа вважається позбавленою відповідного права з моменту набрання законної сили судовим рішенням. Таким чином, юридично значимим моментом для визнання факту позбавлення права є дата набрання чинності постанови суду, а не обізнаність чи ознайомлення особи з відповідним рішенням. Законодавець чітко встановив, що правовий статус змінюється з моменту набрання постановою законної сили — незалежно від доведення цього до відома особи. Враховуючи це, факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 01.05.2025, за наявності судової постанови про позбавлення права керування, утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП. На підставі викладеного слід дійти висновку, що дії поліцейського були правомірними, а постанова про накладення адміністративного стягнення є законною.
Згідно ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-2, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки до електронного кабінету, а за його відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14.10.2025 року провадження по справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 946/10233/24. 
Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14.01.2026 року провадження по справі було поновлено.
Дослідивши матеріали справи, відеозапис, суд приходить до наступного висновку.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Судом встановлено, що 01.05.2025 року інспектором Болградського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області майором поліції Алексєєвим С.П., відносно ОСОБА_1 була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4624669 від 01 травня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, застосовано до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20400 грн.
З постанови серії ЕНА № 4624669 від 01 травня 2025 року вбачається, що 01.05.2025 року о 10:10:25 в м. Болград, вул. Заводська, 167А, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Kangoo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування, чим порушив п. 2.1.а. ПРД України – керування транспортного засобу особою, позбавленою права керування транспортним засобом, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Частина 4 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Згідно пп. 2.1. а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами) водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно до ст.245 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом норм ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
З постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09.04.2025 року (справа № 946/10233/24) вбачається , що ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Згідно даних з Єдиного державного реєстру судових рішень постанова Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09.04.2025 року набрала законної сили – 22.04.2025 року.
11.05.2025 року представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09.04.2025 року, тобто після набрання законної сили постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09.04.2025 року.
Постановою Одеського апеляційного суду від 25.12.2025 року - постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09.04.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, залишено без змін, а апеляційну скаргу адвоката Лупу С.С. на захист ОСОБА_1 залишено без задоволення.
В позовній заяві позивач вказує на необізнаність про існування постанови про позбавлення його права керування транспортними засобами та відсутність у зв`язку з цим у нього умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Відповідно до статті 291 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.
Згідно частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
Порядок виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом визначений ст. 317-1 КУпАП. Так, виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія.
Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.
Якщо посвідчення водія не було тимчасово вилучено в порядку, передбаченому статтею 265-1 цього Кодексу, особа, позбавлена права керування транспортним засобом, зобов`язана негайно здати посвідчення водія до уповноважених органів Національної поліції.
У разі виявлення в особи посвідчення водія, яке підлягає здачі, його вилучення здійснюється поліцейським.
Після закінчення строку позбавлення права керування транспортним засобом посвідчення водія повертається в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Отже, виходячи із змісту приписів статті 317-1 КУпАП, на час винесення оскаржуваної постанови серії ЕНА № 4624669 від 01 травня 2025 року позивач був позбавлений права керування транспортними засобами, та не мав законних підстав керувати автомобілем.
З дослідженого, в судовому засіданні відеозапису, вбачається, що позивач під час спілкування з поліцейським не зазначав, що йому не відомо про позбавлення права керування транспортним засобом.
Відповідно до частини 6 статті 78 КАС України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Суд звертає увагу на те, що, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Суд зазначає, що позивач, будучи особою, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо керування транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, був повідомлений у протоколі про розгляд адміністративної справи на 02.01.2025 року в Ізмаїльському міськрайонному суді Одеської області, тобто знав про розгляд судом матеріалів адміністративної справи відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП та, відповідно, мав передбачити можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, за результатом такого розгляду, зокрема накладення на нього штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
Окрім цього, позивач не був позбавлений можливості добросовісно користуватись процесуальними правами, зокрема, вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження та результатами його розгляду.
Аналогічна позиція викладена в постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2026 року, справа № 564/2659/25, реєстраційний номер рішення 134830251. 
Таким чином, позивач не дотримався вимог п.2.1.а ПДР України, тому в діях останнього є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, а тому постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 4624669 від 01 травня 2025 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП винесена відповідно до вимог діючого законодавства та скасуванню не підлягає.
За таких обставин не підлягає задоволенню позов ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4624669 від 01 травня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, застосовано до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20400 грн., закриття справи про адміністративне правопорушення.
Керуючись ст.ст. 241, 268, 269, 286 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4624669 від 01 травня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, застосовано до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20400 грн., закриття справи про адміністративне правопорушення – відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, протягом десяти днів з дня його проголошення. 
Повний текст рішення складено та підписано 09 квітня 2026 року.

Суддя: 	О.Я.Присакар