ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" лютого 2026 р. Справа № 921/556/25

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючої судді Орищин Г.В.
суддів Галушко Н.А.
Желіка М.Б.
секретар судового засідання Хом`як Х.А.
розглянув апеляційну скаргу Монастириської міської ради
на рішення Господарського суду Тернопільської області від 26.11.2025 (повне рішення складено 05.12.2025, суддя Ю.О. Чопко)
у справі № 921/556/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Любава-Агро", с. Ковалівка,
до відповідача Монастириської міської ради, м. Монастириська,
про визнання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 11.04.2018 року укладеною

Представники сторін 
від позивача –  Малець Р.Б.
від відповідача – Суп М.Б.

Господарський суд Тернопільської області в рішенні від 26.11.2025 у справі № 921/556/25 ухвалив позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Любава-Агро" задоволити, визнати укладеною додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 11.04.2018.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням місцевого господарського суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 26.11.2025 у справі № 921/556/25 за позовом ТОВ "Любава-Агро" до Монастириської міської ради про визнання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 11.04.2018 укладеною та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю, судові витрати покласти на позивача.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Західного апеляційного господарського суду від 25.12.2025, склад колегії по розгляду справи № 921/556/25 визначено: головуюча суддя Орищин Г.В., судді Галушко Н. А., Желік М.Б. 
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 29.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Монастириської міської ради, поданою на рішення Господарського суду Тернопільської області від 26.11.2025 у цій справі.
12.01.2026 на адресу Західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 921/556/25. 
При ухваленні оскаржуваного рішення місцевий господарський суд виходив із того, що позивач вчинив усі необхідні дії для поновлення договору оренди земельної ділянки відповідно до вимог ЗУ «Про оренду землі», зокрема: надіслав лист-повідомлення про намір поновити договір та проект додаткової угоди і продовжує добросовісно користуватися земельною ділянкою. Заперечення відповідача щодо необхідності укладення нового договору спростовуються законодавством, яке передбачає поновлення саме шляхом підписання додаткової угоди, а відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення слід розцінювати як мовчазну згоду на поновлення договору на тих самих умовах.
Відповідач не погодився з ухваленим рішенням місцевого господарського суду та оскаржив його в апеляційному порядку. Зокрема зазначив, що:
- поновлення договору оренди землі можливе лише за умови досягнення згоди сторін щодо істотних умов договору. Рішення Монастириської міської ради щодо продовження договору на новий строк не прийнято, оскільки не досягнуто згоди щодо істотних умов договору, зокрема щодо орендної плати;
- фактичне добросовісне користування позивачем земельною ділянкою після закінчення строку договору не доведено, оскільки Державний реєстр прав № 446659421 не містить даних про його поновлення, а комісією міської ради зафіксовано занепад багаторічних насаджень та ерозію ґрунту;
- суд першої інстанції помилково застосував ч.6 ст.33 ЗУ «Про оренду землі» у редакції до змін 05.12.2019. Враховуючи, що спірна земельна ділянка є комунальною власністю, поновлення договору на тих самих умовах шляхом укладення додаткової угоди неможливе.
Скориставшись своїм правом, наданим ст. 263 ГПК України, Товариством з обмеженою відповідальністю "Любава-Агро" подано відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається, зокрема, на таке:
- позивач своєчасно звернувся з листом-повідомленням про поновлення договору, однак відповідач не прийняв рішення про відмову, не запропонував нових умов і не ініціював переговорів, що свідчить про його бездіяльність. Твердження апелянта про недосягнення згоди є припущенням і не підтверджене доказами, а відсутність реакції орендодавця порушує принцип добросовісності;
- ТзОВ "Любава-Агро" фактично використовує земельну ділянку за цільовим призначенням, здійснює господарську діяльність та своєчасно сплачує орендну плату, що не спростовано відповідачем, а посилання скаржника на відсутність реєстраційних відомостей та акт обстеження не доводять невикористання ділянки;
- застосування судом першої інстанції ст.33 ЗУ «Про оренду землі» не призвело до неправильного вирішення спору, а правова кваліфікація спірних відносин належить до повноважень суду. Доводи апелянта щодо неправильного застосування норм права є необґрунтованими та не створюють підстав для скасування рішення.
Процесуальний хід розгляду апеляційної скарги відображено у відповідних ухвалах Західного апеляційного господарського суду.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, дослідивши наявні докази в сукупності з апеляційною скаргою та відзивом на неї, судова колегія встановила наступне:
11.04.2018 між Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області (за договором – орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю аграрне підприємство "Любава-Агро" (за договором - орендар) укладено договір оренди землі. 
У відповідності до умов вказаного договору, орендодавець на підставі протоколу земельних торгів від 11.04.2018 надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Олешінської сільської ради Монастириського району Тернопільської області (п.1.1). 
Згідно з п.2.1 договору, в оренду передається земельна ділянка із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 16,6270 гектарів, у тому числі: 16,6270 га багаторічних насаджень. Кадастровий номер земельної ділянки: 6124287200:01:001:2000 (п.2.2). Категорія земель: землі сільськогосподарського призначення (п.2.3). Код використання згідно з класифікатором видів цільового призначення земель (КВЦПЗ):А.01.01-для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (п.2.4). Договір укладено на строк 7 років (п.3.1). Право оренди земельної ділянки виникає у орендаря з моменту його державної реєстрації відповідно до закону (п.3.2). Після закінчення строку дії договору орендар, за умови належного виконання обов`язків, відповідно до умов цього договору та вимог чинного законодавства України, має переважне право на його поновлення на новий строк. У цьому разі орендар зобов`язаний письмово (листом-повідомленням) повідомити орендодавця про намір продовжити його дію не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору (п.3.3). При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк припиняється (п.3.4). Плата за користування земельною ділянкою, право оренди якої набуто на земельних торгах згідно з протоколом земельних торгів від 11.04.2018, у розмірі річної орендної плати 8,12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки чинної на базовий податковий (звітний) період, що становить 53 953,78 грн, за перший рік підлягає сплаті переможцем не пізніше трьох банківських днів з дня укладення договору оренди на р/р 33210812700399 в ГУ ДКСУ у Тернопільській області (одержувач місцевий бюджет Олешівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області), код платежу 18010600 (п.4.1). Починаючи з наступного року, орендна плата вноситься орендарем у такі строки: щомісячно рівними частинами в розмірі 1/12 річної суми до 30 числа місяця, наступного за звітним, встановлена п.4.1 та п.4.2 договору (п.4.4). Земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (п.5.1). Цільове призначення земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (п.5.2). Орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства (п.5.3). На орендовану земельну ділянку встановлено наступні обмеження: зміна цільового призначення земельної ділянки на весь строк дії договору (п.8.1). Орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, використання земельної ділянки у відповідності із цільовим призначенням згідно з цим договором. Орендодавець має право здійснювати контроль за виконанням умов цього договору з боку орендаря (п.9.1). Орендар має переважне право на поновлення договору оренди землі за умови, що він виконує умови цього договору (п.9.3). Орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до її цільового призначення та умов договору, дотримуючись при цьому вимог чинного земельного, екологічного законодавства, законодавства про охорону довкілля, державних стандартів, норм і правил; не допускати, під час здійснення господарської діяльності, забруднення земельної ділянки радіоактивними і хімічними речовинами, відходами, стічними водами, захищаючи її від водної та вітрової ерозії; своєчасно та в повному обсязі вносити орендну плату (п.9.4). Договір набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації права оренди відповідно до закону (п.15.1).
05.05.2018 Товариством з обмеженою відповідальністю «Любава-Агро» зареєстровано право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6124287200:01:001:2000 площею 16,627 га строком на 7 років, що вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 123365432 від 10.05.2018.
У відповідності до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 424638296 від 29.04.2025, власником земельної ділянки кадастровий номер 6124287200:01:001:2000 є Монастириська міська рада.
04.03.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю «Любава-Агро» на адресу Монастириської міської ради надіслано лист-повідомлення № 01-юр про намір поновити договір оренди землі б/н від 11.04.2018 на новий строк у зв`язку із закінченням строку його дії, на який відповіді не отримав. 
Як вбачається з протоколу засідання Монастириської міської ради від 18.03.2025, питання щодо надання дозволу на укладення договору оренди землі на новий строк 7 років ТзОВ «Любава-Агро» було включено до порядку денного сесії ради. Водночас, за результатами голосування рішення прийнято не було.
Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до господарського суду з вимогою про захист порушеного права.
Перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків:
Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст.13 ЗУ "Про оренду землі").
Умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі визначає ЗУ «Про оренду землі».
Колегія суддів звертає увагу, що 16.01.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" (а відповідні положення пункту 8, з врахуванням прикінцевих та перехідних положень - з 16.07.2020), яким стаття 33 Закону України «Про оренду землі», яка регламентувала порядок поновлення договорів оренди, викладена у новій редакції.
Розділ IX "Перехідні положення" ЗУ «Про оренду землі» доповнений абзацами третім і четвертим такого змісту:
«Договори оренди земельних ділянок приватної власності, а також земельних ділянок державної або комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, що перебувають у власності орендаря, укладені до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", у разі їх продовження (укладення на новий строк) мають містити умови, передбачені статтею 33 цього Закону та статтею 126-1 Земельного кодексу України. Правила, визначені статтею 126-1 ЗК України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення».
Стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.
Спірний договір укладено у 2018 року, тобто до набрання 16.01.2000 чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству". Тому, в даному випадку, до спірних правовідносин застосовуються приписи ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» до зміни її редакції Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству".
Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (статті 1, 2 Закону про оренду землі).
Земельний кодекс України визначає основні засади регулювання земельних відносин, зокрема, порядок передачі земельних ділянок в оренду (ст. 124). Проте, саме ЗУ «Про оренду землі» врегульовано відносини, що виникають між власником земельної ділянки та іншими особами у зв`язку з передачею її в користування та володіння, у тому числі конкретизовано та деталізовано особливості та порядок укладення договору оренди землі, його істотні умови, основні права та обов`язки його сторін, порядок зміни, припинення та поновлення такого договору.
Велика Палата Верховного Суду у постановах від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц, від 22.09.2020 у справі № 159/5756/18, від 21.11.2018 у справі № 530/212/17 та від 22.09.2020 у справі №313/350/16-ц, дійшла висновку про те, що ст.33 ЗУ "Про оренду землі" визначено алгоритм дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі. Згідно з висновками, наведеними у зазначених постановах, дійсний орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин. Маючи такий намір, він (орендар) зобов`язаний до закінчення строку оренди землі (у строки, визначені ч.2 ст.33 вказаного Закону) повідомити про це орендаря та надіслати проект додаткової угоди. Мета такого повідомлення - запобігання укладенню орендодавцем договору оренди з іншою особою у зв`язку з відсутністю в нього інформації про наявність наміру в дійсного орендаря продовжувати орендні правовідносини. При цьому, таке завчасне повідомлення з надсиланням проекту додаткової угоди є передумовою для зміни сторонами умов договору оренди під час його поновлення (укладення на новий строк). Орендодавець, розглянувши у місячний термін таке повідомлення і проект додаткової угоди, за необхідності узгодивши з орендарем істотні умови, зобов`язаний або укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, або повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень щодо поновлення договору оренди землі шляхом надсилання листа-повідомлення про прийняте рішення (частини 1-5 статті 33 ЗУ "Про оренду землі").
У пункті 38 постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2021 зазначено таке: "Частини п`ята та шоста статті 33 ЗУ «Про оренду землі» встановлюють загальне та спеціальне правила продовження орендних правовідносин:
- за загальним правилом, викладеним у частині п`ятій статті 33 ЗУ «Про оренду землі», орендодавець у місячний строк із дня отримання листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі з проєктом відповідної додаткової угоди їх розглядає, за потреби узгоджує з орендарем істотні умови договору, може повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень проти поновлення договору оренди землі, а за відсутності таких заперечень - вирішує поновити договір оренди землі (таке рішення потрібне лише щодо земель державної та комунальної власності) й укладає з орендарем відповідну додаткову угоду;
- спеціальне правило, викладене у частині шостій ЗУ «Про оренду землі», розраховане на випадки, коли орендодавець, який отримав від орендаря, наприклад, в останній день строку договору оренди землі лист-повідомлення про поновлення цього договору з проєктом відповідної додаткової угоди, протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди землі не надіслав орендареві заперечень щодо такого поновлення, а орендар продовжив добросовісно користуватися земельною ділянкою. У такому разі орендодавець позбавлений можливості узгоджувати з орендарем нові істотні умови договору оренди землі, що вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були, без прийняття орендодавцем земель державної та комунальної власності окремого рішення про таке поновлення."
Для поновлення договору оренди з підстав, передбачених частиною 6 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує його обов`язки за цим договором; він повідомив орендодавця в установлені законом строки про намір поновити договірні відносини на новий строк; до листа-повідомлення додав проект додаткової угоди про поновлення договору оренди землі; продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець упродовж місяця після закінчення строку договору оренди землі письмово не повідомив орендаря про заперечення у поновленні цього договору.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до міської ради з листом-повідомленням про намір поновити договір оренди на новий строк та проектом додаткової угоди, продовжує користуватися земельною ділянкою.
Частинами 1, 2 ст.59 ЗУ "Про місцеве самоврядування" передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.
Таким чином, волевиявлення ради як органу місцевого самоврядування оформлюється відповідним рішенням, яке приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради.
Як зазначалось вище, ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" визначено для орендодавця альтернативні алгоритми поведінки: 1) прийняти рішення про поновлення договору оренди землі, (щодо земель державної та комунальної власності), та, відповідно, укласти з орендарем відповідну додаткову угоду, або 2) повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень щодо поновлення договору оренди землі шляхом надсилання листа-повідомлення про прийняте рішення. Інших варіантів поведінки орендодавця законодавством не передбачено.
У відповідності до ст. 3 ЦК України, принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає, як констатував Верховний Суд, прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Саме тому у конкретних правовідносинах, зокрема, щодо поновлення договору оренди землі на підставі статті 33 Закону України "Про оренду землі", добросовісність орендодавця по суті становить гарантію дотримання прав менш захищеної сторони, якою у спірних правовідносинах є орендар (постанова Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 905/650/19).
Матеріалами справи підтверджено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Любава-Агро» як орендар належно виконувало свої договірні обов`язки, у встановлений договором та законом строк звернулося до орендодавця з листом-повідомленням про поновлення договору оренди землі та надало проєкт додаткової угоди, після закінчення строку договору продовжило користування земельною ділянкою, тоді як Монастириська міська рада протягом визначеного законом строку не направила обґрунтованих заперечень щодо поновлення договору та не вчинила передбачених законом дій для належного врегулювання питання поновлення орендних правовідносин. Неприйняття радою відповідного рішення за результатами розгляду звернення орендаря не може розцінюватися як належна реалізація наданих їй законом повноважень і не спростовує факту відсутності заперечень у розумінні частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі», а відтак, за наявності передбачених законом юридичних фактів договір оренди вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах.
З врахуванням доводів апеляційної скарги щодо відсутності згоди сторін стосовно істотних умов договору, зокрема розміру орендної плати, колегія суддів зазначає, що такі твердження не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, оскільки у спірних правовідносинах підлягає застосуванню спеціальне правило частини шостої статті 33 ЗУ «Про оренду землі», яке не передбачає узгодження нових істотних умов договору, а навпаки – встановлює поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах у разі відсутності своєчасних заперечень орендодавця та продовження орендарем користування земельною ділянкою. Посилання апелянта на неналежне використання земельної ділянки позивачем не спростовують факту добросовісного виконання позивачем своїх обов`язків, оскільки сам по собі акт обстеження чи загальні твердження про погіршення стану насаджень без належних і допустимих доказів порушення умов договору не свідчать про істотне невиконання орендарем зобов`язань та не можуть бути підставою для припинення його переважного права на поновлення договору.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, оскільки суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильність прийнятого рішення.
У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що місцевим господарським судом повно і всебічно досліджено обставини справи, надано оцінку доказам у їх сукупності та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених обставин і не містять належного обґрунтування підстав, передбачених процесуальним законом, для зміни чи скасування оскаржуваного рішення.
Судові витрати, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються на скаржника.
Керуючись ст. 129, 269, 270, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні вимог апеляційної скарги Монастириської міської ради відмовити.
Рішення Господарського суду Тернопільської області від 26.11.2025 у справі № 921/556/25 залишити без змін.
Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.
Справу повернути в Господарський суд Тернопільської області.

Повний текст постанови складено 25.02.2026.

Головуюча суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя М.Б. Желік