П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2026 року 
м. Рівне

Справа № 563/810/25
Провадження № 22-ц/4815/576/26

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

головуючого-судді - Шимківа С.С.,
суддів: - Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,
секретар судового засідання - Ковальчук Л.В.,

учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - АТ КБ "ПриватБанк",

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Корецького районного суду Рівненської області від 12 грудня 2025 року (ухвалене у складі судді Сірака Д.Ю.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про захист прав споживача, -

в с т а н о в и в :

У травні 2025 року  ОСОБА_1 , через представника - адвоката Ткачука В.М., звернулася до Корецького районного суду з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про захист прав споживача.
Позов обґрунтовано тим, що 24 червня 2022 року вона відкрила у відділенні АТ КБ "ПриватБанк" м. Корець рахунок та отримала платіжну карту № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ). Позивачці також було надано кредитний ліміт, про розмір якого не цікавилась, оскільки не мала наміру використовувати кредитні кошти. 
15 лютого 2025 року в мобільному додатку "Приват24" ОСОБА_1 виявила повідомлення про перерахування з її карти (рахунку) усіх коштів, а саме 1 201,89 грн. особистих коштів та 47 939,28 грн кредитних коштів. 
Про шахрайські дії щодо її карткового рахунку негайно сповістила банк та звернулась до поліції з відповідною заявою, в тому числі, повідомила, що в 15.02.2025 року не вчиняла будь-яких розпоряджень на списання грошових коштів з її рахунку шляхом подання платіжних доручень до АТ КБ "ПриватБанк" ні в письмовому, ні в електронному виді з використанням електронної системи "Приват 24", або у будь-який інший спосіб. Також повідомила, що не передавала нікому свої картки, ПІНів, постійного паролю, одноразових паролів і контрольної інформації. 
За результатами поданої заяви було порушено кримінальне провадження. 
З виписки по карті позивачки видно, що шахраї перераховували кошти невідомим особам трьома транзакціями на суми: 3 781,51 грн. (90,00 доларів США), 21 486,13 грн. (511,37 доларів США) та 23 873,53 грн. (568,19 доларів США). Таким чином, зазначені дії шахраїв призвели до щезнення коштів які належати позивачці та коштів, які належали банку. 
З огляду на вказані обставини, звернулася з листом до відповідача про припинення нарахування відсотків, оскільки такими коштами не користувалась, а стала жертвою шахраїв. Однак, відповідач і на даний час продовжує нарахування відсотків, внаслідок чого у позивачки утворилась заборгованість перед банком.
Вважала, що не повинна нести відповідальність за дії, яких не вчиняла та вважає незаконним нарахування відсотків за користування вказаними коштами.
Просила суд закрити картку/рахунок № НОМЕР_3 (угода № SAMDNWFC00077824490 , НОМЕР_2 ), видану на її ім`я та припинити нарахування відсотків за кредитом по даній картці, скасувати всі нараховані платежі, відсотки та заборгованість по них, які були нараховані починаючи з 15.02.2025 року та будуть нараховані по день закриття картки.
Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 12 грудня 2025 року позовні вимоги задоволено частково.
Припинено нарахування відсотків за кредитом по картці № НОМЕР_3 (угода № SAMDNWFC00077824490, НОМЕР_2 ), що була видана на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та скасовано всі нараховані платежі, відсотки та заборгованість по них, які були нараховані починаючи з 15.02.2025 року.
У решті позовних вимог відмовлено.
Рішення мотивовано тим, що встановлені у справі обставини у своїй сукупності свідчать, що у позивачки була відсутня воля на вчинення спірних операцій, а банком не спростовано факту звернення позивачки із повідомленням про вчинення операцій шахраями.
Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, в частині задоволених позовних вимог, АТ КБ "ПриватБанк", оскаржило його в апеляційному порядку.
У поданій апеляційній скарзі зазначає, що особа, яка проводила операції по перерахунку коштів позивачки через акаунт Приват24 клієнтки ОСОБА_1 повністю володіла інформацією щодо реквізитів платіжної картки (номер картки, CVV-код, термін дії), фінансового номеру телефону (логіну) та паролю входу в акаунт Приват24.
Кожна операція в банку захищена багаторівневою системою безпеки, яка вимагає обов`язкової ідентифікації та аутентифікації клієнта.
Суд першої інстанції не звернув уваги на всі наявні докази у справі, не здійснив їх системний аналіз, оскільки відсутність зміни облікового запису Приват24, вхід в акаунт Приват24 клієнта з підтвердженням за допомогою ОТП-паролю, відомого лише клієнту, відсутність будь-яких повідомлень про зміну фінансового номеру клієнта чи про його втрату до здійснення спірних операцій, свідчать про те, що зазначені вище операції проводила та підтверджувала особисто клієнт ОСОБА_1 , можливо, під впливом третіх осіб.
Просить суд скасувати оскаржуване рішення, в частині задоволених вимог та ухвалити нове - про відмову у задоволенні таких вимог, в іншій частині - рішення суду залишити без змін.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що сторони у справі перебувають у договірних правовідносинах з приводу надання АТ КБ "ПриватБанк" банківських послуг  ОСОБА_1 , що підтверджується підписаними ОСОБА_1 копіями анкети-опитувальника клієнта-фізичної особи від 24.06.2022 року (а.с.86-87, том 1), заяви про відкриття Поточного рахунку та приєднання до Умов та Правил надання послуги "Інтернет-картка" від 01.03.2023 року (а.с. 100-105, том 1), заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 24.06.2022 року (а.с. 106-117, том 1), договору про надання кваліфікованих електронних довірчих послуг (а.с. 93-99).
Згідно з довідкою наданою АТ КБ "ПриватБанк", у період з 24.06.2022 по 16.12.2024 року кредитний ліміт по картці ОСОБА_1 змінювався (збільшувався та зменшувався) з 300,00 грн. поступово збільшився до 48 000,00 грн.
Відповідно до Виписки по картці/рахунку НОМЕР_5 ( НОМЕР_2 ) і додатковим рахункам SAMDNWFC00077824490 від 24.06.2022 року, 15.02.2025 року зафіксовано три операції з перерахунку коштів: о 00:37 год.: -23 873.53 грн. (сума у валюті картки), -568,19 USD (сума у валюті операції); о 00:38 год.: -21 486.13 грн. (сума у валюті картки), -511.37 USD (сума у валюті операції); о 00:40 год.: - 3 781.51 грн. (сума у валюті картки), - 90.00 USD (сума у валюті картки). Деталі операції: CEB/donationalerts.com, Amsterdam. При цьому, кредитний ліміт становив 48 000,00 грн. Баланс на початок періоду: 1 201,89 грн.; баланс на кінець періоду: - 47 939,28 грн. (а.с. 8, том 1).
Згідно доводів позивачки, 15.02.2025 року близько 12 год., під час входу в додаток "Приват 24" виявила, що відбулося списання коштів з її картки, після чого одразу звернулася в чергову частину поліції м. Корець, зателефонувала на лінію "102" та гарячу лінію ПриватБанку.
Відповідно до повідомлення АТ КБ "ПриватБанк", після сумнівних операцій, 15.02.2025 року о 13:16:24 год. картки ОСОБА_1 були заблоковані, з відміткою про наявність спроб списання коштів 3-ми особами. 
З наданих в розпорядження суду ВП № 7 РРУП ГУНП в Рівненській області копій матеріалів кримінального провадження за № 12025181140000032 від 15.02.2025, за ознаками злочину передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України вбачається, що 15 лютого 2025 року було зареєстровано кримінальне провадження на підставі звернення 15.02.2025 року о 15:50 год. ОСОБА_1 до чергової частини ВП № 7 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області, про необхідність притягнення до кримінальної відповідальності невідомої особи, яка умисно, таємно, використовуючи мобільний додаток "Приват-24", викрала грошові кошти у сумі 49 141,17 грн., які перебували на її кредитній картці "Універсальна" АТ КБ "ПРИВАТБАНК" № НОМЕР_1 (а.с. 191, том 1). 
Згідно копії протоколу допиту потерпілого від 16.03.2025 року, якого попереджено про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 384 КК України за завідомо неправдиве показання, ОСОБА_1 не повідомляла своїх даних, у тому числі даних своєї кредитної картки "Універсальна", а також анкетних даних стороннім особам і відповідно на будь-які посилання зі свого мобільного телефону не заходила (а.с. 194, том 1). 
Як вбачається з протоколу огляду предметів, речей від 17.02.2025 року, проведеного старшим слідчим капітаном поліції Поліщуком В.В., в ході огляду мобільного телефону марки "Самсунг-М32", належного ОСОБА_1 було встановлено, що в день вчинення протиправних дій по факту заволодіння грошовими коштами, на мобільний номер телефону НОМЕР_6 , о 00:36 та 00:39 15.02.2025 надходили дзвінки (пропущенні) від Приватбанку з телефонів: НОМЕР_7 , НОМЕР_8 . На дані дзвінки потерпіла зазначила, що не відповідала. На телефоні відсутні будь які повідомлення та будь які номери телефонів, також повідомлення по факту підтвердження операцій щодо перерахунку та надсилання одноразових паролів, кодів підтвердження не надходили на мобільний телефон та у додаток Приват-24. Оглянувши додаток Приват-24 та виписку з банку потерпілої ОСОБА_1 було встановлено, що відповідно до історії з банку зловмисник з банківських рахунків "Приватбанку" з банківського рахунку "Приватбанку" № НОМЕР_2 , карткового рахунку № НОМЕР_1 , в період з 00:37 по 00:40 - 15.02.2025 трьома платежами здійснено переказ коштів в загальній сумі 49 141,71 гривень в іноземній валюті (90 USD, 511,37 USD, 568,19 USD) на невідомий рахунок, деталі операції "CEB/donationalerts.com, Amsterdam" (а.с. 195).
Згідно наданого в розпорядження суду відповідачем копії Витягу із службової перевірки по картковим рахункам клієнтки ОСОБА_1 , що була проведена головним спеціалістом із захисту електронних платежів та послуг управління безпеки по Північно-Західному макрорегіоні ГО ПриватБанку, встановлено по картковому рахунку НОМЕР_1 три вже зазначені спірні транзакції. Оскільки термінал "70001467" належать стороннім банкам, встановити отримувачів коштів не надається можливим. Транзакції проведено з ручним введенням номеру картки та з підтвердженням платежів по технології 3D Secure. Для підтвердження спірних транзакцій, клієнту було направлено форму у додаток Приват24. Тобто особа, яка проводила підтвердження по технології 3D Secure через акаунт Приват24 ОСОБА_1 повністю володіла інформацією щодо реквізитів платіжної картки (номер картки, CVV-код, термін дії), фінансового номеру телефону (логіну) та паролю входу в акаунт Приват24. Встановлено, що на фінансовий номер телефону ОСОБА_1 15.02.2025 було відправлено три інформаційні повідомлення про здійснені транзакції та отримано сигнал про успішну доставку. Всі повідомлення були направлені в Приват24 на акаунт з номером телефону НОМЕР_6 . Зміни облікового запису акаунту Приват24 ОСОБА_1 відбулися 17.02.2025 року - після несанкціонованого зняття грошових коштів з карткового рахунку клієнтки та її звернення до банку щодо факту шахрайських дій по відношенню до себе. Типовий пристрій, яким користується клієнтка: SM-M325FV|SAMSUNG, ANDROID 12, ІМЕІ_6EC3CF655F82CD4A. Водночас, шість входжень в акаунт клієнтки відбулось з нехарактерного пристрою SM-G998B|SAMSUNG, imei_A186B7D9AA95ED21: 30.01.2025 о 09:16:29 год. - авторизацію було підтверджено за допомогою паролю П24 та OTP-паролю з СМС (додається), що був надісланий на фінансовий номер телефону ОСОБА_1 НОМЕР_6 . Авторизації при всіх наступних входах в акаунт Приват24 клієнтки ОСОБА_1 , які були здійснені 15.02.2025 о 00:33:24, 00:34:09, 00:37:04, 00:38:53 та 00:40:22 із нехарактерного для клієнтки пристрою, що вказаний вище, відбувалися за допомогою відновлення сесії шляхом введення логіну "НОМЕР_9" та паролю П24. Зазначається, що всі "багаторівневі IVR-опитування" - вхідні автоматичні дзвінки для отримання згоди клієнта на проведення операцій надходили на фінансовий номер телефону клієнтки НОМЕР_6 . Після опрацювання дзвінка клієнтом інформація про це відобразилась у додатку Приват24 (2025-02-15 о 00:35:56, 00:35:56, 00:39:55 - дзвінки для підтвердження операцій). У випадку, якщо клієнт не відповідає на дзвінок, він рахується "пропущеним", що також відображається в додатку клієнта Приват24. У своєму зверненні в службу клієнтської підтримки «3700» ОСОБА_1 повідомила про те, що 25.02.2025, на її фінансовий номер телефону були дзвінки з телефонів НОМЕР_7 о 00:35 та НОМЕР_8 о 00:39. Дані телефони належать Приватбанку, з яких були здійснені вхідні автоматичні дзвінки для підтвердження операцій (IVR-опитування). Встановлено, що за період з 24.06.2022 року 12:50:46 год. по 26.05.2025 року 15:41:57 год. фінансовий номер телефону клієнтки НОМЕР_6 не змінювався. За період з 14 по 16 лютого 2025 року змін пін-коду до карткових рахунків клієнтки не виявлено. Заявки на можливість оскаржити транзакціі від 15.02.2025 року по карті НОМЕР_1 не виявлено. Договір страхового відшкодування "Захист від шахрайства" при настанні страхового випадку між ОСОБА_1 та страховою компанією не укладався. Причетність інших осіб до здійснення переказів, які не визнаються клієнтом, може бути встановлено лише в ході досудового розслідування по кримінальному провадженню 12025181140000032 відкритому за ознаками кримінального правопорушення, ч. 4 ст.185 КК України. Натомість, системних збоїв програмного забезпечення ПК Приват24, які могли б вплинути на реєстрацію та входи в акаунти Приват24 фіз.осіб, а також втручань інших осіб в алгоритм роботи Приват24 за відповідний період не зафіксовано. Оспорювані платіжні операції проведено у відповідності до правил платіжної системи. На підставі матеріалів перевірки зроблено висновок, що відсутність зміни облікового запису Приват24, вхід в акаунт Приват24 клієнта з підтвердженням за допомогою ОТП-паролю, відомого лише клієнту, відсутність будь-яких повідомлень про зміну фінансового номеру клієнта чи про його втрату до здійснення спірних операцій, свідчать про те, що зазначені вище операції проводила та підтверджувала особисто клієнт ОСОБА_1 , можливо, під впливом третіх осіб. Всі оспорювані операції проведені з посиленою автентифікацією платіжного інструменту і його держателя з правильним введенням паролю від Приват24 клієнта, а також з підтвердженням клієнтом з використанням фінансового номеру телефона, ОТП-паролів, що були відомі лише клієнту та технології 3D-Secure, тобто внаслідок дій клієнта.
Встановлено, що вперше вхід в Приват 24 з іншого нехарактерного для позивача пристрою відбувся 30.01.2025 року о 09:16:29 год. (ANDROID, 9). Авторизацію було підтверджено за допомогою паролю до Приват 24 та OTP паролю з СМС (додаток № 14 до відзиву), що був надісланий на фінансовий номер телефону ОСОБА_1 НОМЕР_6 .
30.01.2025 року Банк направляв позивачу текстові повідомлення в SMS про авторизацію в Приват 24 - "авторизація" P24AOS2 authorization. Ідентифікатор контакту НОМЕР_6, з відміткою «Контакт проведено (ОК) (додаток № 15 до відзиву). На фінансовий номер телефону НОМЕР_6 було відправлено повідомлення з OTP-паролем підтвердження входу в акаунт Приват24. Також, на фінансовий номер телефону позивачки було відправлено повідомлення з OTP-паролем підтвердження входу в акаунт Приват24 (додаток № 16, 17 до відзиву). Повідомлення про вхід в Приват24 служить для інформування клієнта про успішний вхід до його Приват24 (додаток № 18 до відзиву). 30.01.2025 року о 12:27:30 - багаторівневі IVR-опитування "авторизація" (контакт проведено (OK), ідентифікатор контакту НОМЕР_6. Також зафіксовано вхідний автоматичний дзвінок для підтвердження операцій, здійснених через Приват24 (додатки № 19, 20 до відзиву).
Як було вказано, після входу 30.01.2025 року в Приват 24 з іншого пристрою, стали можливі інші спірні операції, які відбулися 15.02.2025 року.
15.02.2025 о 00:35:56 год. фіксуються багаторівневі IVR-опитування "підтвердження платежу" P24AOS2 payments 4*61 (контакт проведено (OK), ідентифікатор контакту НОМЕР_6, та вхідний автоматичний дзвінок для підтвердження операцій здійснених через Приват24 (додаток № 21, 22 до відзиву); о 00:39:55 - P24AOS2 cardcreditlimit (контакт проведено (OK), ідентифікатор контакту НОМЕР_6, та вхідний автоматичний дзвінок для підтвердження операцій здійснених через Приват24 (додаток № 25 до відзиву); о 13:06:04 год. - вхідний телефонний контакт, дзвінок на 3700 (продукт: шахрайство процесс: Клієнт не підтверджує операцію Тематика: Платіж на сторонньому сайті (додаток № 23 до відзиву). о 13:16:24 год. - E-mail повідомлення про блокування картки після сумнівних операцій (статус: забраковано (відсутні контактні дані ел.пошти в ЄКБ (а.с. а.с. 90-92, том 1).
Як вбачається інформації, що була надана ПрАТ "Київстар" від 01 серпня 2025 року вхідних чи вихідних дзвінків у період з 00:00:00 год. по 09:55:29 год. 15 лютого 2025 року (в тому числі 15.02.2025 року о 00:35:56 год. та о 00:39:55 год. з телефонних номерів банку НОМЕР_7 та НОМЕР_8 ) на номер телефону позивачки НОМЕР_6 не надходило (а.с. 203-208, том 1). 
20 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ "ПриватБанк" з письмовою заявою про припинення нарахування відсотків за користування кредитом (а.с. 9).
У відповідь на вищезазначене звернення ОСОБА_1 . Банк повідомив про відмову у призупиненні нарахування відсотків та списання заборгованості, посилаючись на Умови кредитного договору та положення ст.ст. 628-629, 1054 ЦК України (а.с. 10).
Вважаючи неправомірною відмову банку у списанні заборгованості за кредитом, яка виникла внаслідок шахрайських дій сторонніх осіб, ОСОБА_1 звернулася з цим позовом до суду для захисту своїх прав.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. 
При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).
Цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.
Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Як зазначено Верховним Судом у постанові від 08 лютого 2018 року в справі № 552/2819/16-ц (провадження № 61-1396св18) користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Такий правовий висновок також сформульовано в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15.
Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.
У постанові Верховного Суду від 20 липня 2022 року у справі № 521/20764/20 (провадження № 61-4665св22) Верховний Суд зазначив, що саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів; сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними.
У справі, що переглядається в апеляційному порядку, ОСОБА_1 , при зверненні з позовом до суду посилалася на те, що 15.02.2025 року близько 12 год., під час входу в додаток "Приват 24" вона виявила, що відбулося списання коштів з її картки, після чого одразу звернулася в чергову частину поліції м. Корець, зателефонувала на лінію "102" та гарячу лінію ПриватБанку для блокування карток.
У свою чергу апелянт АТ КБ "ПриватБанк" вважає, що списання коштів з карткового рахунку позивачки було підтверджено шляхом використання "Технології безпеки 3-D Secure (Verified By Visa або MasterCard SecureCode)", тобто з введенням паролів, відомих лише позивачці, а отже перекази з її карткового рахунку були здійснені внаслідок повідомлення позивачкою стороннім особам даних, що дозволили останнім ініціювати та здійснити такий платіж.
Апеляційний суд вищенаведені доводи апелянта відхиляє, оскільки сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019 року у справі № 537/3312/16-ц (провадження № 61-17629св18).
У справі, яка переглядається в апеляційному порядку АТ КБ "ПриватБанк" не доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
У разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.
Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для настання несприятливих наслідків для споживача.
Суд не встановив і банк не довів, що перекази коштів з рахунку ОСОБА_1 відбулися за її розпорядженням. Виявивши безпідставні перекази коштів, позивачка повідомила про цей факт банк та звернулася до правоохоронних органів, що мало наслідком порушення кримінального провадження за ознаками злочину передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Обставини справи у своїй сукупності свідчать про те, що у відповідачки була дійсно відсутня воля на вчинення спірних транзакцій, а банком не заперечено факту її звернення з вимогою про скасування цих транзакцій.
Доводи АТ КБ "ПриватБанк" про те, що судом не враховано порушення позивачкою Умов та правила надання банківських послуг, що призвело до несанкціонованого списання коштів з її карткового рахунку, оскільки вона своїми діями сприяла незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати третій особі проведення платіжних операцій, не заслуговують на увагу, оскільки вони ґрунтуються виключно на припущеннях, що не мають доказового підтвердження.
Вищезазначене відповідає правовому висновку Верховного Суду, висловленому у його постановах від 11 березня 2015 року у справі № 6-16цс15, від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15, 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14-ц (провадження № 61-1856св17), від 14 лютого 2018 року в справі № 127/23496/15-ц (провадження № 61-3239св18), від 20 червня 2018 року в справі № 691/699/16-ц (провадження № 61-16504св18), від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14-ц (провадження № 61-10469св18), від 02 жовтня 2019 року у справі № 182/3171/16 (провадження № 61-24548св18), від 23 січня 2020 року у справі № 179/1688/17 (провадження № 61-12707св19), від 26 серпня 2020 року в справі 766/19614/18 (провадження № 61-19350св19) від 20 липня 2022 року у справі № 521/20764/20 (провадження № 61-4665св22), 02 квітня 2025 року у справі № 761/43146/21 (провадження № 61-82св24).
Практика Верховного Суду з розгляду спорів зі спірних правовідносин є усталеною. 
Оскільки судом першої інстанції не встановлено наявності обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, а також факту здійснення переказів коштів з рахунків ОСОБА_1 за її розпорядженням, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення її позову, в частині припинення нарахування відсотків за кредитом по картці № НОМЕР_3 та скасування нарахованих платежі, відсотків та заборгованості з дати проведення спірних транзакцій - 15.02.2025 року.
Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона, згідно вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. 
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" залишити без задоволення, а рішення Корецького районного суду Рівненської області від 12 грудня 2025 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий-суддя      Шимків С.С.

Судді:  Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.