Справа № 303/4962/25

Закарпатський апеляційний суд

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.03.2026 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Феєр І. С., за участю потерпілого ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/505/25 за апеляційною скаргою захисника-адвоката Волошин В. В. в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.07.2025.
Цією постановою:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, не працюючий, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 373518 від 26.06.2025 та постанови судді від 17.07.2025 вбачається, що 26.06.2025 о 19 год 20 хв, в м. Мукачеві по вул. Ярослава Мудрого, 55, водій транспортного засобу марки «Ford Mustang», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 , перед поворотом ліворуч, не врахував дорожню обстановку, не надав перевагу в русі зустрічному транспортному засобу марки «Mercedes-Benz Е200», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі, та допустив зіткнення з останнім. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 10.4 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник-адвокат Волошин В. В. ставить питання про скасування постанови суду та закриття провадження у справі щодо ОСОБА_2 . Вказує на те, що висновок поліцейського, викладений у протоколі, щодо винуватості ОСОБА_2 є необґрунтованим та упередженим, не відповідає фактичним обставинам зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, оскільки ґрунтується на нормах Правил дорожнього руху України, які регулюють загальні правила дорожнього руху, та яких мав дотримуватися водій автомобіля «Форд Мустанг», однак без врахування Правил дорожнього руху України, яких мав дотримуватися водій автомобіля «Мерседес Е200» ОСОБА_1 . Зокрема норм, які регулюють проїзд в населених пунктах, включаючи м. Мукачево, у якому допустима швидкість руху автомобілів становить 50 км/год. Крім того, всупереч Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про 

-2-

адміністративні правопорушення забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, до протоколу про адміністративне правопорушення додаються показання засобів фото- та/або відеоспостереження (у разі їх наявності). Поліцейські навіть не намагалися вияснити даний факт. До того ж, відомості викладені в поясненнях водія автомобіля марки «Мерседес Е200» ОСОБА_1 про те, що він рухався по головній дорозі і здійснив наїзд на автомобіль «Форд Мустанг», який не надав йому перевагу в русі не відповідає дійсності, оскільки є свідки, які підтвердять як все було насправді. Під час оформлення дорожньо-транспортної пригоди працівники поліції не дотрималися Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, не взяли до уваги вищевказані обставини та правила, а також пошкодження, які виникли після зіткнення, тому висновок поліцейського, викладений у протоколі щодо винуватості водія ОСОБА_2 у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди, є необґрунтований і упереджений. Саме дії водія ОСОБА_1 є причиною вказаної дорожньо-транспортної пригоди, втім для правильного вирішення справи необхідні спеціальні знання. Однак, у задоволенні клопотання щодо проведення експертизи та допиту свідків, суд відмовив. Таким чином, суд першої інстанції припустився грубих, суперечливих висновків щодо винуватості ОСОБА_2 в інкримінованому правопорушенні. 
Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги. ОСОБА_2 та його захисник-адвокат Волошин В. В., на розгляд справи щодо ОСОБА_2 не з`явилися, відомостей про поважність причин неявки не надали. При цьому, за змістом ст. 294 КУпАП участь особи, яка притягується до відповідальності, та його захисника, в апеляційному розгляді справи, не є обов`язковою. Тому, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип – верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності, ОСОБА_2 та його захисника-адвоката Волошин В. В., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 271 КУпАП.
Заслухавши пояснення потерпілого ОСОБА_1 , який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника-адвоката Волошин В. В. не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про 

-3-

адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 373518 від 26.06.2025 вбачається, що 26.06.2025 о 19 год 20 хв в м. Мукачеві по вул. Ярослава Мудрого, 55, водій транспортного засобу марки «Ford Mustang», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 , перед поворотом ліворуч, не врахував дорожню обстановку, не надав перевагу в русі зустрічному транспортному засобу марки «Mercedes-Benz Е200», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі, та допустив зіткнення з останнім. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 10.4 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Викладені у протоколі щодо ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП обставини підтверджуються наявною в матеріалах справи схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 24.01.2024, в якій зафіксована дорожня обстановка і місце розташування транспортних засобів, пошкодження, яка підписана учасниками без жодних зауважень та застережень, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , а також іншими матеріалами справи. 
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено даних, які би давали підстави вважати, що інспектор взводу 2 роти 3 батальйону УПП в Закарпатській області ДПП Король В. В., який склав щодо ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення, був упереджений при його складанні, що у нього були підстави для обмови ОСОБА_2 у порушенні Правил дорожнього руху України та підстави для фальсифікації протоколу та доданих до нього матеріалів, а також даних про його зацікавленість у результатах розгляду справи, на ці дані не вказується як в апеляційній скарзі, так і не вказувала сторона захисту під час її розгляду
Тому, апеляційний суд приходить до висновку про те, що поліцейський ОСОБА_5 при виконанні своїх функціональних обов`язків та складанні відповідних документів діяв у межах наданих йому повноважень.
Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає порушення учасниками дорожнього руху, правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до п. 1.4 Правил дорожнього руху України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Пункт 1.9 Правил дорожнього руху України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п. 10.4 Правил дорожнього руху України перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, 

-4-

де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.
Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині — і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот.
Апеляційний суд дослідивши зібрані по справі докази вважає, що суддею місцевого суду дана правильна оцінка наявним у справі доказам, а тому висновок про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні, передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення є таким, що відповідає фактичним обставинам справи, наявним у матеріалах справи доказам і узгоджується з вимогами закону. 
Письмовими поясненнями ОСОБА_2 встановлено, що 26.06.2025 останній рухаючись на автомобілі «Ford Mustang» по вул. Ярослава Мудрого у напрямку залізничного вокзалу, повертав у двір, попередньо переконавшись у можливості здійснення повороту, так як виїжджав на зустрічну смугу, де за 70-100 м їхав «Mercedes-Benz Е200» на швидкості близько 100 км/год. ОСОБА_2 повертаючи у двір, увімкнув показник повороту та попередньо зупинився, коли він вже повернув то призупинився щоб пропустити сусідку, яка була свідком ДТП. В цей час «Mercedes-Benz Е200» призупинився і змінив напрямок руху направо по його напрямку руху і в`їхав у передню частину його авто, при цьому його авто розвернуло.
Під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_2 вину не визнав, а пояснив, що у вказаний в протоколі час він рухався на автомобілі «Ford Mustang» у напрямку залізничного вокзалу і здійснював поворот ліворуч, у двір. Коли вже розпочав маневр повороту і виїхав на смугу зустрічного руху, побачив двох жінок, які йшли тротуаром і знаходилися перед в`їздом у двір. У зв`язку з чим зупинився, щоб їх пропустити. Автомобіль в момент зупинки перебував на смузі зустрічного руху, повернутий в напрямку заїзду в двір, передньою частиною ближче до тротуару. Раптом побачив, що по смузі зустрічного руху на великій швидкості їде інший автомобіль, який почав гальмувати і приймати вправо, однак не зміг зупинитися і допустив зіткнення з його передньою правою частиною. Внаслідок зіткнення його автомобіль розвернуло і відкинуло на середину дороги, а інший автомобіль від удару виїхав на тротуар і в`їхав в дерево. Коли починав маневр повороту, бачив, що по смузі зустрічного руху йому назустріч рухався вказаний транспортний засіб, однак той був далеко. Вважав, що водій іншого автомобіля рухається з дозволеною швидкістю, тому розумів, що встигає завершити поворот. У своїй діях не вбачає жодних порушень правил дорожнього руху, вважає, що дорожньо-транспортна пригода сталася саме з вини іншого водія, який перевищив швидкість руху. Схема місця дорожньо-транспортної пригоди складена не правильно, на ній не вірно зафіксовано місце зіткнення, яке фактично було ближче до заїзду у двір, а не посередині зустрічної смуги руху. На місці події пояснював працівникам поліції, що водій іншого автомобіля рухався з великою швидкістю, останній це визнавав і сказав, що швидкість руху його автомобіля складала біля 70 км/год, однак це ніким враховано не було.
Крім того, письмовими поясненнями водія ОСОБА_1 стверджується, що 26.06.2025 рухався по вул. Ярослава Мудрого у м. Мукачеві по головній дорозі і на нього здійснив наїзд автомобіль «Ford Mustang», який не надав йому перевагу в русі.
У суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_1 пояснив, що 26.06.2025 о 19 год 20 хв, їхав на автомобілі «Mercedes-Benz Е200» по вул. Ярослава Мудрого у м. Мукачеві 

-5-

зі сторони залізничного вокзалу в напрямку центра міста. Під`їжджаючи до перехрестя з вулицею Сільвая пригальмував, переконався, що з тієї вулиці ніхто не виїжджає, після чого продовжив рух прямо з прискоренням. Коли вже майже проїхав перехрестя, зі смуги зустрічного руху раптом на його смугу виїхав інший автомобіль. Він почав гальмувати, однак не встиг повністю зупинити свій автомобіль, тому сталося зіткнення. Той автомобіль виїхав раптово, неочікувано для нього, зіткнення відбулося на його смузі руху. Швидкість руху не перевищував, оскільки перед перехрестям пригальмував, вона складала біля 50-55 км/год в момент максимального прискорення. Можливо на місці події він і говорив, що рухався зі швидкістю біля 70 км/год, оскільки в той момент перебував у стресовому стані.
При оцінці зібраних по справі доказів, апеляційний суд уважає, що вимоги КУпАП та інші нормативно-правові акти, при збиранні та фіксуванні таких, порушені не були.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення, цим доказам суд дав належну оцінку та вірно кваліфікував дії ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, а тому доводи сторони захисту в апеляційній скарзі про відсутність вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є необґрунтованими і такі апеляційним судом відхиляються. 
Доводи захисника про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_1 , який рухався з перевищенням допустимої у цій місцевості швидкістю, не заслуговують на увагу, оскільки у цій справі розглядається протокол про адміністративне правопорушення і порушення правил дорожнього руху лише щодо водія ОСОБА_2 , який порушив вимоги п. 10.4 Правил дорожнього руху України. 
Жодних належних доказів, які б безумовно спростовували висновки суду в оскаржуваній постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, у зв`язку з наявністю в діях іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, стороною захисту не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
При цьому, апеляційним судом встановлено, що відносно іншого водія – ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за порушення Правил дорожнього руху України працівниками поліції не складався. 
Разом з тим, надаючи оцінку діям водія транспортного засобу марки «Ford Mustang», реєстраційний номер НОМЕР_1 , виходячи зокрема з дослідженої в судовому засіданні схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, слід констатувати, що причиною дорожньо-транспортної пригоди є невиконання саме водієм ОСОБА_2 вимог Правил дорожнього руху України, який керуючи транспортним засобом марки «Ford Mustang», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перед здійсненням повороту ліворуч не переконалася в безпечності маневру, здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Mercedes-Benz Е200», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , що об`єктивно підтверджено наявними матеріалами справи, зокрема зафіксованими пошкодженнями транспортних засобів отриманими внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 
Доказів на підтвердження доводів сторони захисту про те, що водій ОСОБА_1 перевищив швидкість руху, і що саме в наслідок цього відбулося зіткнення транспортних засобів, матеріали справи не містять і не спростовують факту порушення ОСОБА_2 вимог п. 10.4 Правил дорожнього руху України. 
З цих підстав, не визнаються необґрунтованими і доводи сторони захисту щодо не призначення судом першої інстанції судової авто технічної експертизи та відмови у 

-6-

допиті свідків, оскільки сукупність досліджених доказів поза розумним сумнівом свідчить проте, що ОСОБА_2 під час керування транспортним засобом, перед здійсненням повороту ліворуч не впевнився в безпечності маневру, що призвело до зіткнення транспортних засобів, внаслідок чого виникла дана дорожньо-транспортна пригода. Окрім того, судом першої інстанції у судовому засіданні були допитані свідки дорожньо-транспортної пригоди, а будь-яких інших клопотань сторони захисту щодо допиту свідків матеріали справи не містять.
Доводи апеляційної скарги про те, що викладені у постанові суду обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди не відповідають дійсності, спростовуються матеріалами справи, перевіркою яких не встановлено порушень при оформленні матеріалів дорожньо-транспортної пригоди, у тому числі при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.
Твердження сторони захисту в апеляційній скарзі про те, що постанова суду є незаконною, необґрунтованою та винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд відхиляє, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, повно і всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.
Апеляційний суд також звертає увагу на те, що стороною захисту не спростовано вищевказані твердження та не надано належних доказів на спростування вини ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні, ні до місцевого суду, ні до суду апеляційної інстанції.
При цьому захисником-адвокатом Волошин В. В. не було надано будь-яких інших доказів, які б спростовували вину ОСОБА_6 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Між тим, доводи апеляційної скарги сторони захисту фактично зводяться до переоцінки доказів, яким суддею місцевого суду надана належна правова оцінка, на правильність висновків судді не впливають та їх не спростовують, порушень вимог закону допущених судом першої інстанції, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційний суд не вбачає, а відтак вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову судді без змін.
Крім того, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суддя місцевого суду врахував обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника й застосував до ОСОБА_2 вид та розмір стягнення в межах санкції ст. 124 КУпАП, врахувавши належні докази, які ніким не оспорювалися, належним чином умотивувавши судове рішення, а тому накладене на ОСОБА_2 стягнення є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, є справедливим і таким, що відповідає передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі сторони захисту не вказується, й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені. 
Порушень вимог закону допущених судом першої інстанції, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційний суд не вбачає, а відтак доходить до переконання про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді - без змін.
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в 

-7-

межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків тощо; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, і будь-яких обґрунтованих клопотань з цього приводу, в тому числі про витребування доказів, про призначення експертизи, не заявлялось.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Волошин В. В. залишити без задоволення, а постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.07.2025 щодо ОСОБА_7 , - без змін.
Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя