ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року   Справа № 924/1236/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Гудак А.В., суддя Олексюк Г.Є. ,  суддя Мельник О.В. 
розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Системи Захисту Рослин» на рішення Господарського суду Хмельницької області від 23.02.2026 у справі №924/1236/25 (суддя Гладій С.В., м. Хмельницький, повний текст складено 26.02.2026)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Айс логістика" м. Дніпро 
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Системи захисту рослин” м. Хмельницький
про стягнення 169 220,00 грн
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Айс логістика" звернулося з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Системи захисту рослин” про стягнення 169 220,00 грн заборгованості у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору на перевезення вантажів автомобільним транспортом №16072025-Д від 16.07.2025.
Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 23.02.2026 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Айс логістика" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Системи захисту рослин” про стягнення 169 220,00 грн задоволено та ухвалено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Системи захисту рослин” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Айс логістика»– 169 220,00 грн. (сто шістдесят дев`ять тисяч двісті двадцять гривень 00 коп.) заборгованості та 3288,30 грн. (три тисячі двісті вісімдесят вісім гривень 30 коп.) витрат по оплаті судового збору.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Товариство з обмеженою відповідальністю "Системи захисту рослин” 11.03.2026 року звернулось до Північно - західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій зазначає, що рішення ухвалене судом першої інстанції з неправильним застосуванням норм матеріального права, є необґрунтованим та незаконним, а висновки не відповідають обставинам справи, відтак просить скасувати рішення Господарського суду Хмельницької області від 23.02.2026 у справі №924/1236/25 та прийняти нове рішення про відмову у позові. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що судом першої інстанції не досліджено умови пунктів 4.1.1, 5.3 та 5.6 договору щодо порядку розрахунків та надання доказів направлення позивачем оригіналів документів необхідних для розрахунку відповідачу, внаслідок чого допустив неправильне застосування ч. 1 та 4 ст. 612 Цивільного кодексу України. Апелянт вважає, що не прострочив виконання грошового зобов`язання за надані послуги з перевезення по заявці № 1 від 02.09.2025 року, а тому на момент пред`явлення позову до суду відповідач не допустив порушення прав та інтересів позивача, що свідчить про відсутність предмету спору між сторонами.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2025 визначено колегію суддів для розгляду справи у складі головуючий суддя Гудак А.В., суддя Мельник О.В., суддя Олексюк Г.Є.
Листом №924/1236/25/1217/26 від 11.03.2026 витребувано у Господарського суду Хмельницької області матеріали справи №924/1236/25.
16 березня 2026 року на адресу суду апеляційної інстанції надійшли матеріали справи №924/1236/25.
Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою від 25.03.2026 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Системи Захисту Рослин» на рішення Господарського суду Хмельницької області від 23.02.2026 у справі №924/1236/25. Розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Системи Захисту Рослин» вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи.
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Айс логістика" 09.04.2026 року надав відзив на апеляційну скаргу відповідача у якому зазначив, що рішення Господарського суду Хмельницької області від 23.02.2026 у справі №924/1236/25 вважає законним, обґрунтованим та таким, що постановлено у відповідності до норм матеріального та процесуального законодавства, а апеляційну скаргу відповідача безпідставною та необґрунтованою.
10 квітня 2026 року апелянт надіслав додаткові пояснення у справі, у яких додатково зазначив, що рішенням суду першої інстанції зокрема надмірно стягнуто судовий збір з відповідача.
Відповідно до частин першої, другої статті 266 ГПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження. У разі доповнення чи зміни апеляційної скарги особа, яка подала апеляційну скаргу, повинна подати докази про надсилання копій відповідних доповнень чи змін до апеляційної скарги іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу. В іншому разі суд не враховує такі доповнення чи зміни.
Як вбачається з матеріалів справи повний текст рішення Господарського суду Хмельницької області від 23.02.2026 у справі №924/1236/25 складено та підписано 26.02.2026 року, тобто останнім днем строку на на апеляційне оскарження, відповідно до ч.1 ст. 256 ГПК України є 18.03.2026, таким чином додаткові пояснення подані апелянтом поза межами такого строку.
Статтею 118 ГПК України передбачено, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Системний аналіз приписів частини 1 статті 266 та статті 118 ГПК України свідчить про запровадження законодавцем процесуального імперативу стосовно залишення без розгляду судом доповнення чи зміни апеляційної скарги, поданих поза межами строку на апеляційне оскарження. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 28.01.2022 у справі № 920/617/19, від 10.08.2023 у справі № 916/1507/21.
Таким чином, відповідно до ст. 118, ч.1 ст.266 ГПК України суд залишає без розгляду додаткові пояснення подані апелянтом 10.04.2026 року.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до абзацу 1 частини 10 статті 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи ціну позову, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги відповідача на рішення Господарського суду Хмельницької області від 23.02.2026 у справі №924/1236/25 за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь головуючого судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскарженого рішення, оцінивши висновки суду першої інстанції на відповідність дійсним обставинам справи, судова колегія дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, виходячи з наступного.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи 16.07.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Айс логістика» (позивач, перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Системи захисту рослин» (відповідач, експедитор) укладено договір №16072025-Д на перевезення вантажів автомобільним транспортом (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого даний договір визначає порядок взаємовідносин, шо виникають між сторонами при організації, здійснених та розрахунках за транспортно - експедиторські послуги (далі ТЕП), які надаються перевізником Експедитору, пов`язані з перевезенням вантажів у внутрішньому та міжнародному автомобільному сполученнях (а.с.20-22 т.1).
Відповідно до п. 1.2 договору за даним договором перевізник приймає на себе зобов`язання від свого імені та за рахунок експедитора здійснити перевезення у внутрішньому та міжнародному автомобільному сполученнях, тим самим, організувавши й забезпечивши транспортування вантажів експедитора відповідно до його письмових заявок, окрім цього у випадках передбачених умовами п. 1.3. цього договору, вчинити всі необхідні дії щодо організації транспортування вантажів, в точу числі, але не виключно, залучити третіх осіб до декларування вантажу та його зберігання на митному складі, при цьому залишаючись безпосередньо відповідальним перед експедитором за виконання таких зобов`язань, а експедитор, свою чергу, зобов`язується оплатити перевізнику винагороду та усі додатково документально підтвердженні витрати.
Пунктом 1.3 договору передбачено, що вид, об`єм, строки, вартість послуг перевізника за даним договором визначаються окремо для кожного перевезення - у відповідності до узгоджених заявок замовника (далі - «Заявка»), які підлягають узгодженню у порядку передбаченому п. 3.1. та 4.1. даного договору. Узгоджені Заявки являють собою домовленість сторін стосовно істотних умов перевезення вантажу експедитора у рамках цього договору і, за умови належного оформлення (містять підписи уповноважених представників сторін і печатки сторін, а у випадку коли представник уповноважений належним чином оформленою довіреністю - достатньо його підпису), є його невід`ємною частиною.
Згідно п. 1.4 договору на кожні окремі ТЕП оформляється Заявка, що підписується сторонами та є невід`ємною частиною даного договору. Заявка містить дані про відправника та отримувача вантажу, дані про вантаж та вартість ТЕП, а також інші умови з урахуванням п. 3.1. даного договору. При наявності розбіжностей між умовами Заявки та договору, пріоритет мають умови, визначені в Заявці (а.с.23 т.1).
Як передбачено п. 1.3 договору 02.09.2025 сторонами підписано заявку №1 до договору №16072025 від 16.07.2025р. на перевезення вантажу, згідно п. 1.1 якої експедитор надає вантаж для перевезення, здійснює організацію завантаження/розвантаження, а перевізник приймає на себе зобов`язання по перевезенню вантажу, надає для цього відповідний рухомий склад, придатний для заявленого вантажу.
Пунктом 1.2 заявки, визначено, що перевізник несе повну матеріальну відповідальність за цілісність і збереження вантажу протягом перевезення по дійсному договору, у відповідності з діючим законодавством України.
Відповідно до п. 1.3 заявки нормативний простій при завантаженні/замитнення - 48 годин. Нормативний простій при розмитненні/розвантаженні - 48 годин. За понаднормативний простій винна сторона виплачує штраф в розмірі 100 євро за кожну добу простою. У випадку відмови від підтвердженої Заявки, з перевізника утримується штраф в розмірі 30% від вартості перевезення.
Пунктом 1.4 заявки передбачені умови перевезення: вантаж – яйце куряче, кількість – згідно CMR, вартість транспортно-експедиторських послуг (плата Виконавцю) – 4300 + чеки на кордоні, євро з ПДВ, дата завантаження – 02.09.2025, -час завантаження – 16:00, крайня дата доставки – 09.09.2025, адреса завантаження – с. Відрадне (Запорізька обл.), місце митного оформлення – замитнення на місці, пункт пропуску - Дяково Агенція Еuroссореr, Місце митного очищення – Landtrans SA, Ronda de port, 488, Barcelona, 08039, EORI: ESA58284621, адреса розвантаження – 2876/ЄКМТ/маршрут через Іспанію – розмитнення / Зупинка на складі Landtrans SA, Ronda de port, 488, Barcelona, 08039, обов`язкова! Для отримання CMR до Іспанії/ адреса розвантаження: Ctra. Alpartir, Km. 1, 8, 50100 La Almunia de Dofia Godina, Zaragoza. Марка акто, номер авто/напівпричепа – Renault, KA 1255 ME, АА0654XF, ПІБ водія, тел. водія – ОСОБА_1 , 0952593191.
Дана заявка підписана сторонами та скріплена печатками.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Айс логістика" свої зобов`язання по Договору та Заявці виконав, що підтверджується міжнародною транспортною накладною CMR № 1385185 (а.с.24 т.1).
Оскільки зобов`язання згідно договору №16072025-Д від 16.07.2025 та заявки №1 до договору від 02.09.2026 позивач виконав, відповідно до п 5.3. договору перевізник надіслав відповідачу рахунок-фактуру №644 від 15.09.2025 на суму 219 220,00 грн та акт надання послуг №16542 від 15.09.2025 на суму 219 220,00 грн (а.с.25-26 т. 1).
Акт надання послуг №16542 від 15.09.2025 на суму 219 220,00 грн 15.09.2026 підписаний посадовою особою ТОВ «Системи захисту рослин» директором ОСОБА_2 , скріплений печаткою товариства та повернутий позивачу без будь-яких заперечень.
З метою досудового врегулювання спору 18 листопада 2025 року позивач звертався до відповідача з претензією про погашення заборгованості за договором на перевезення вантажу автомобільним транспортом №16072025-Д від 16.07.2025, яка останнім залишена без відповіді та задоволення (а.с.29-32 т.1).
Однак відповідач у добровільному порядку заборгованість не сплатив, відтак позивач 16.12.2025 року звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача 219 220,00 грн заборгованості за надані послуги перевезення.
Як вбачається з матеріалів справи Господарський суд Хмельницької області ухвалою від 22.12.2025 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №924/1236/25.
Після відкриття провадження 21.01.2026 позивач звернувся з заявою про зменшення розміру позовних вимог у порядку статті 46 ГПК України, оскільки відповідач частково оплатив заборгованість згідно рахунку-фактури №644 від 15.09.2025 за надані послуги по перевезенню у розмірі 50 000 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №1609 від 17.12.2025 (а.с. 62 т. 1). 
Колегія суддів бере до уваги той факт, що часткова оплата у розмірі 50 000 грн здійснена відповідачем 17.12.2025, тобто після звернення ТОВ «Айс логістика» до суду з позовом 16.12.2025 року. Таким чином, предметом спору у справі є стягнення з відповідача на користь позивача 169 220,00 грн основного боргу.
Аналізуючи встановлені обставини справи та надаючи їм оцінку в процесі апеляційного перегляду справи по суті заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частинами 1, 4 ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (який діяв на момент укладення договору) господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Як вже зазначалось 16.07.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Айс логістика» (позивач, перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Системи захисту рослин» (відповідач, експедитор) укладено договір №16072025-Д на перевезення вантажів автомобільним транспортом (а.с.20-22 т.1). Даний договір визначає порядок взаємовідносин, шо виникають між сторонами при організації, здійсненні та розрахунках за транспортно - експедиторські послуги (далі ТЕП), які надаються перевізником експедитору, пов`язані з перевезенням вантажів у внутрішньому та міжнародному автомобільному сполученнях (п.1.1 Договору).
За свою правовою природою вказаний договір є договором транспортного експедирування.
Статтею 929 Цивільного кодексу України визначено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.
Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.
Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).
Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.
Перелік документів, що підтверджують приймання вантажу до транспортування визначено статтею 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», відповідно до ч. 11, 12 якої перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Факт надання послуги при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.
Одним із основних міжнародних документів, який регулює відносини сторін при виконанні міжнародних перевезень вантажів автотранспортом, є Конвенція про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, підписана в Женеві 19.05.1956 (далі - Конвенція).
За приписами статті 9 Конституції України та статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.
Законом України "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів" закріплено, що Україна приєдналася до зазначеної Конвенції, а згідно листа Міністерства закордонних справ України від 16.05.2007 № 72/14-612/1-1559 "Щодо набуття чинності міжнародними договорами" ця Конвенція набрала чинності для України 17.05.2007.
Згідно із ст. 1 Конвенція застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін.
З врахуванням статті 9 Конституції України та статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України", статті 4 Господарського процесуального кодексу України до спірних правовідносин застосовуються положення Конвенції про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів, які мають пріоритет над правилами, передбаченими законодавством України.
Стаття 4 Конвенції передбачає, що договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної, зокрема, наданою сторонами CMR, якою підтверджується прийняття вантажу до перевезення. Відсутність, неправильність чи утрата вантажної накладної не впливають на існування та чинність договору перевезення, до якого й у цьому випадку застосовуються положення цієї Конвенції.
Статтею 9 Конвенції встановлено, що вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.
На виконання умов договору №16072025-Д від 16.07.2025 року та вказаного у заявці №1 від 02.09.2025 транспортного замовлення до нього, позивачем було організовано та здійснено міжнародне перевезення вантажу за маршрутом с. Відрадне (Запорізька обл., Україна) – Zaragoza (Іспанія). На підтвердження зазначеного позивач надав копію міжнародної товарно-транспортної накладної СМR № 385185, згідно якої вантаж прийнятий до перевезення, доставлений вантажоодержувачу та прийнятий без зауважень; проходження митного контролю підтверджується відповідними відмітками митниці на CMR (а.с. 24 т.1).
Враховуючи зазначені приписи чинного законодавства, надані позивачем міжнародні товарно-транспортна накладна (СМR) є належним та допустимим доказом надання позивачем транспортно-експедиторських послуг, зміст яких, зокрема, відмітки про доставку вантажу та отримання його вантажоотримувачем на вказаній накладній CMR (графа 24) дають суду підстави стверджувати про виконання експедитором обов`язків з прийняття вантажу до перевезення та належної передачі вантажу вантажоотримувачу в обумовленому місці вивантаження.
Вантажоодержувачем та вантажовідправником, у свою чергу, прийнято виконання цих послуг без будь - яких зауважень, доказів звернення останніх з претензіями щодо неналежного виконання послуг перевезення ТОВ «Айс логістика» або відмови від прийняття виконання матеріали справи не містять та відповідач суду на надав.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем виконано прийняті на себе зобов`язання з надання послуг перевезення вантажу, обумовленого договором №16072025-Д від 16.07.2025 року та вказаного у заявці №1 від 02.09.2025 в зазначених обсягах та з належною якістю, а відповідачем, у свою чергу, прийнято виконання цих послуг без будь - яких зауважень. Доказів на спростування зазначеного апелянт не надав.
Згідно з ч. 1 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.
Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Розділом 5 договору від 16.07.2025 сторони визначили наступний порядок розрахунків. Згідно п. 5.1 договору вартість транспортно-експедиторських послуг по даному договору визначається сторонами у заявках, що є невід`ємною частиною даного договору. Всі розрахунки між експедитором і перевізником провадяться в національній грошовій одиниці України – гривні (п. 5.2 договору). 
Як вбачається з п. 1.4. Умови виконання, Заявки №1 від 02.09.2025 сторони погодили, що вартість транспортно-експедиторських послуг (плата виконавцю) становить 4300+чеки на кордоні, євро з ПДВ.
Згідно п. 5.3. договору оплата наданих перевізником ТЕП, в тому числі додаткових витрат, понесених перевізником для виконання окремої ТЕП, провадиться експедитором протягом 15 (п`ятнадцяти) банківських днів з моменту одержання експедитором оригіналу акту виконаних робіт та рахунку-фактури, шляхом банківського переведення коштів на рахунок перевізника, якщо інший порядок розрахунків не погоджено сторонами в Заявці. Моментом оплати вважається момент списання коштів з поточного рахунку експедитора.
Матеріалами справи підтверджується, що позивач надав відповідачу рахунок № 644 від 15.09.2025 на оплату виконаних транспортних послуг на суму 219 220,00 грн. Окрім цього, позивач склав та підписав акт надання послуг № 16542 від 15.09.2025 на суму 219 220,00 грн.
Вказаний акт надання послуг 15.09.2025 року підписаний посадовою особою ТОВ «Системи захисту рослин» директором Круль Ю.І., скріплений печаткою товариства та повернутий позивачу без будь-яких заперечень (а.с.25 т. 1).
Відповідно до п. 5.6 договору не зважаючи на п. 5.3. договору, сторони визнають право експедитора в односторонньому порядку відстрочити оплату вартості наданих перевізником послуг до моменту належного виконання перевізником своїх зобов`язань передбачених цим договором, а також всіх інших зобов`язань перевізника в т.ч. але не виключно фінансових зобов`язань, які виникли між сторонами на підставі інших укладених правочинів між сторонами, без застосування до експедитора наслідків, передбачених цим договором та чинним законодавством за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. 
Оскільки акт надання послуг № 16542 від 15.09.2025 підписаний відповідачем без зауважень, тобто перевізник свої зобов`язання виконав належним чином, жодних доказів наявності мотивованої відмови відповідача від підписання акту наданих послуг, а також будь-яких зауважень щодо допущених перевізником недоліків у наданих послугах за вказаним замовленням матеріали справи не містять, CMR по даному транспортному замовленню підписано отримувачем без зауважень, а тому відсутні умови для застосування п. 5.6 договору.
Таким чином, останнім днем для здійснення оплати, згідно пункту 5.3 договору було 06 жовтня 2025 року (протягом 15 банківських днів з дня надання акту виконання робіт , тобто з 15.09.2025 року).
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідачем допущено неналежне виконання зобов`язань за договором на перевезення вантажів автомобільним транспортом щодо своєчасної оплати наданих йому послуг, тому сума основного боргу у розмірі 169 220,00 грн підлягає стягненню з ТОВ "Системи захисту рослин”.
Щодо доводів апелянта про те, що судом першої інстанції, не взято до уваги зміст п 4.1.1. договору та не перевірено факт надіслання позивачем відповідачу оригіналів документів, які є підставою для розрахунків суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Пунктом 4.1.1. договору сторони узгодили, що перевізник протягом 2-х робочих днів після підтвердження Заявки електронною поштою, повинен направити експедитору оригінал підтвердженої Заявки. Оригінал Заявки повинен містити печатку перевізника й бути підписаний уповноваженою на це посадовою особою. 
Посилання на п. 4.1.1. договору, який регулює порядок підписання Заявки на надання послуг, не може бути взяте до уваги при оскарженні порядку підписання акта надання послуг, оскільки останній регулюється пунктом 3.7 договору та відповідно виконаний позивачем.
Тобто, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що підписаний акт надання послуг №16542 від 15.09.2025 є таким, що погоджений замовником, та є доказом належного виконання позивачем своїх зобов`язань щодо своєчасного та повного виконання обумовлених договором послуг з організації міжнародних транспортних послуг. Таким чином, вказана в цьому акті послуга є такою, що позивачем надана в повному обсязі та відповідно до умов договору.
В силу ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Отже, матеріалами справи підтверджується факт часткової сплати відповідачем грошових зобов`язань за надані позивачем транспортні послуги у розмірі 50 000 грн. Судом враховано, що на момент прийняття рішення доказів повної сплати заборгованості у розмірі 219 220,00 грн відповідач суду не надав, тому сума основного боргу за невиконання зобов`язань з оплати наданих позивачем транспортних послуг становить 169 220,00 грн (219 220,00грн– 50 000,00грн) є правомірною, обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» (рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
Відповідно ст. ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
У силу приписів ч.1 ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та досліджені судом апеляційної інстанції в розумінні ст.73, 76-79, 86 ГПК України.
Судова колегія вважає, що суд першої інстанції на підставі сукупності досліджених доказів повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи ґрунтуються на помилковому тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права та зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин справи.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду Хмельницької області від 23.02.2026 у справі №924/1236/25 відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення рішення Господарського суду Хмельницької області без змін, а апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Системи Захисту Рослин» без задоволення.
Оскільки відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції, судовий збір за подачу апеляційної скарги покладається на скаржника згідно ст.129 ГПК України.
Керуючись статтями 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:
1.Рішення Господарського суду Хмельницької області від 23.02.2026 у справі №924/1236/25 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Системи Захисту Рослин» - без задоволення.
2.Справу № 924/1236/25 повернути Господарському суду Хмельницької області.
3.Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "21" квітня 2026 р.

Головуючий суддя Гудак А.В. 

Суддя   Олексюк Г.Є. 

Суддя   Мельник О.В.