Справа № 946/9657/25 
Провадження № 3/946/73/26

У К Р А Ї Н А
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
Іменем України
24 лютого 2026 року м. Ізмаїл 

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Бальжик О.І., за участю секретаря Дойчевої М.Ф., притягуваного ОСОБА_1 , захисника Максименка О.А., розглянувши матеріали, які надійшли з Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області, у відношенні:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , 
про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

І. Суть справи

1.1. Згідно наданих матеріалів, 26.11.2025 року о 08 годині 56 хвилин ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Камаз 65115» державний номер НОМЕР_2 по Шосе Аеродромне 7 км в напрямку міста Ізмаїл, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився. 

ІІ. Процедура та позиція притягуваного 

2.1. Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 28.11.2025 року, справа №946/9657/25 передана на розгляд судді Бальжик О.І.
2.2. У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. 
Представник притягуваного – адвокат Максименко О.О. просив закрити провадження у справі на підставі заперечень від 11.12.2025 року, долучених до матеріалів справи, у зв`язку із відсутністю в діях притягуваного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.В обґрунтування правової позиції пояснив, що при складанні вищезазначеного протоколу працівниками поліції грубо порушено норми діючого законодавства України, а саме Конституції України, КУпАП, спільного Наказу МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/753 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (надалі – Інструкція №1), наказу МВС України №1395 від 07.11.2015 року «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в атоматичному режимі», наказу МВС України №217 «Про затвердження Інструкції з оформлення в МВС України матеріалів про адміністративне правопорушення». Протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 523859 від 26.11.2025 року не може бути доказом, так як складений з грубим порушенням законодавства, а саме в тексті протоколу взагалі відсутнє посилання на роз`яснення прав ОСОБА_1 та його розписки про їх роз`яснення, у відповідності до вимог ст.ст.55, 56, 59 та 63 Конституції України, ст.ст. 256, 268 КУпАП, у тому числі користуватися юридичною допомогою адвоката. Окрім того, поліцейським проігноровано виконання вимоги відомчого нормативного акту МВС, а саме п.6 Інструкції №3, якою вони повинні безпосередньо керуватися в роботі при виконанні своїх посадових обов`язків. Як зазначено в тексті п.9 протоколу серії ЕПР1 № 523859 від 26.11.2025 року свідки чи потерпілі не залучалися, що суперечить формі протоколу. Як зазначено в тексті п.10 протоколу факт його порушення підтверджується технічним засобом відео-зв`язку: з ПВР 1, однак зазначений номер засобу ні яким чином не розкриває його повне найменування, тип, марку, карту пам`яті, інвентарний номер згідно облікових даних бухгалтерського обліку в підрозділі поліції. Надані поліцією до суду копії фрагментів відео, які ніби підтверджують факт порушення з боку ОСОБА_1 , мають зовсім іншу нумерацію №70 та з відеореєстратора з службового авто поліції та DSI 007 0000000000 з бодікамер поліцейських. Як вбачається фрагментів відеозаписів відереєстратора поліцейського автомобіля та з бодікамер поліцейських, фіксація велася з перервами проміжку часу 26.11.2025 року, що є грубим порушенням діючого законодавства та суперечить наявним матеріалам. Як зазначено в тексті п.11 протоколу серії ЕПР1 № 523859 від 26.11.2025 року факт порушення підтверджується актом огляду на стан сп`яніння. Представник звернув увагу на те, що він складений поліцейським вже без присутності ОСОБА_1 , ним не підписувався і в отримані другого примірника акту також підпису ОСОБА_1 не має. Сторона захисту вважає, складання вищезазначеного акту й не надання його другого примірника ОСОБА_2 є грубим порушенням і не виконанням поліцією вимог розділу Х Інструкції №2. Стосовно посилання працівників поліції на направлення на огляд водія ОСОБА_1 від 26.11.2025 року в заклад охорони здоров`я до КНП Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області «Ізмаїльська міська центральна лікарня», ОСОБА_1 та сторона захисту категорично не погоджуються з таким доказом, так як воно складалося поліцейським після і вже без присутності ОСОБА_1 , ним не підписувався і в отримані другого примірника направлення також підпису ОСОБА_1 не має. Окрім того, як зазначено в прикінцевому абзацу направлення «На огляд в заклад охорони здоров`я особу доставив інспектор ВРПП м-р ОСОБА_3 ». Фактично водія ОСОБА_1 ніхто з поліцейських 26.11.2025 року в заклад охорони здоров`я до КНП Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області «Ізмаїльська міська центральна лікарня» не доставляв і не збирався доставляти і про існування такого закладу ОСОБА_1 взагалі стало відомо лише після ознайомлення з матеріалами справи, так як він не є мешканцем м Ізмаїл та не знає про його місцезнаходження. ОСОБА_1 є батьком багатодітної родини, яка налічує 13 дітей, з них п`ятеро – малолітні. Його дружина, мати дітей – ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням НОМЕР_3 , та нагороджений нагрудним знаком Головнокомандувача ЗСУ «Сталевий хрест». 08.05.2025 року під час виконання службових обов`язків у складі ЗСУ із захисту України від збройної агресії рф він отримав вибухову травму (акубаротравму), що спричинила часткову втрату слуху та зору, запаморочення. Згідно з наказом ТОВ «Автодор» №33-1-ВД від 23.11.2025 року ОСОБА_1 був направлений у відрядження з м. Чорноморськ до м. Рені Ізмаїльського району як водій для перевезення будівельних матеріалів. Відповідно до дорожнього листа №462 від 26.11.2025 року притягуваний здійснював перевезення вантажним автомобілем КАМАЗ НОМЕР_2 з майданчика в м. Ізмаїл на будівельний об`єкт у м. Рені. У проміжках між фрагментами відеозйомки працівники поліції здійснювали психологічний тиск на ОСОБА_1 , який після отриманих на війні травм перебуває у хворобливому стані, спонукаючи його визнати себе винним у керуванні транспортним засобом у нетверезому стані. Водночас фактично він у такому стані не перебував, оскільки за 15 годин до зупинки поліцейськими вживав лише 0,33 л пива. Тому, навіть якщо б працівниками поліції було встановлено факт керування ОСОБА_1 автомобілем у нетверезому стані, змість його негайного відсторонення від керування транспортним засобом, йому дозволили продовжити рух із вантажем будівельних матеріалів до м. Рені Ізмаїльського район. По прибутті ОСОБА_1 до м. Рені Ізмаїльського району близько о 12 годині керівник будівельного майданчика, де він перебував у відрядженні, майстер ОСОБА_5 , дав розпорядження забезпечити його доставку службовим автомобілем (водій ОСОБА_6 ) до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння. Через десять хвилин водій ОСОБА_6 доставив ОСОБА_1 до КНП «Центральна міська лікарня Ренійської міської ради» (м. Рені, вул. Дунайська, 15), де останній за власною ініціативою пройшов медичне освідування. Після здійснення оплати через касу «Сервіс медичні послуги» (ПриватБанк) лікарнею було видано «Висновок про результати медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» №21 (копії додаються до заперечень). Згідно з вказаним висновком: «У громадянина ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено».

ІІІ. Релевантні джерела права й акти їх застосування 

3.1. Кодекс про адміністративні правопорушення України (КУпАП)

Стаття 9. Поняття адміністративного правопорушення
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність […].

Стаття 130. Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції 
1. Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян […]

Стаття 251. Докази
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 252. Оцінка доказів
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 

Стаття 280. Обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність […].

3.2. Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року за №1306 зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 23.01.2019 року за №46 (далі – ПДР).

Пункт 2.5. Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

3.3 Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року за №1395 (надалі – Інструкція №1395).
X. Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП
3. Направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).
4. Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
6. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

3.4. Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (надалі – Порядок №1103).

[…] 3. Огляд проводиться:
поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;
лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) […].
6. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам хорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.
7. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.
8. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду […].

3.5. Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015року №1452/735 (надалі – Інструкція №1452/735).

I. Загальні положення
[…] 6. Огляд на стан сп`яніння проводиться:
поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);
лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
7. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).
8. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

3.6. Інструкція із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 року №1026 (надалі – Інструкція №1026).

Розділ ІІ. Порядок застосування портативних відеореєстраторів та карт пам`яті до них, їх облік, зберігання та видача відеозаписів
[…] 5. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

ІV. Оцінка та висновки судді 

4.1. За змістом статті 252 КУпАП орган (посадова особа) за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин в справі про адміністративне правопорушення, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
4.2. Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддею встановлено, що винність ОСОБА_1 повністю підтверджується зібраними по справі доказами, а саме: 
протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 523859 від 26.11.2025 року (а.с.1); 
актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота (а.с.2);
направленням на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26.11.2025 року, за змістом якого ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я відмовився (а.с.3);
поясненнями притягуваного від 26.11.2025 року, відповідно до яких, ОСОБА_1 перед початком керування транспортного засобу вживав пиво, тому від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі у встановленому законом порядку відмовляється (а.с.6); 
відеозаписами, які містяться на оптичному диску (а.с.7).
4.3. Суддя вважає неспроможними доводи притягуваного та адвоката про те, що в порушення діючого законодавства під час пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння свідки не були присутніми, оскільки за змістом частини другої статті 266 КУпАП, пункту 4 Інструкції №1395 та пункту 4 Порядку №1103, огляд проводиться у присутності двох свідків лише у разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису.
4.4. Надаючи оцінку доводам адвоката про те, що номер технічного засобу відео-зв`язку, зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення (ПВР 1), ніяким чином не розкриває його повне найменування, тип, марку, карту пам`яті, інвентарний номер згідно облікових даних бухгалтерського обліку в підрозділі поліції, суддя виходить з такого.
4.5. Верховний Суд у постанові від 10.09.2020 року по справі 751/6069/19 зазначав, що матеріальний носій - це лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки, коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.
Долучений працівниками патрульними поліції до матеріалів провадження в якості доказу DVD-R диск з відеозаписами обставин події виготовлений у зв`язку із необхідністю надання інформації, яка має значення у справі про адміністративне правопорушення та є самостійним джерелом доказу, похідним від інформації, що зберігається в електронному вигляді, у вигляді файлів. 
Крім того, притягуваний та його адвокат мали широкі можливості оспорювати достовірність записів. Проте адвокат оспорював саме законність їх використання. Достовірність записів адвокат сумніву не піддавав, клопотання про призначення експертних досліджень не заявляв. Також, учасники процесу не заперечували, що на відеозаписі зображений саме ОСОБА_1 . 
4.6. Доводи адвоката про те, що в тексті протоколу відсутнє посилання на роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених статтями 63 Конституції України та 268 КУпАП, спростовуються змістом пункту 13 вказаного протоколу, який власноручно підписаний притягуваним.
Крім того, відповідно до приписів ст. 251 КУпАП докази встановлюються не лише протоколом, а й показаннями технічних засобів, що мають функції відеозапису. Суддею ретельно досліджено відеозапис № «00Z0000_00000020251126093749_0003» з портативного реєстратора поліцейського, яким зафіксовано, що о 09:40:30 годині інспектор у повній відповідності до закону зачитав та роз`яснив ОСОБА_1 його права та обов`язки.
Суддя наголошує, що визначальним фактором у цьому випадку є фактичне забезпечення права на захист та обізнаність особи про свої права, що беззаперечно підтверджено відеоматеріалами. 
Суддя звертає увагу, що ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді першої інстанції скористався своїм правом на правову допомогу, мав можливість представити свою версію подій та спростовувати надані докази в рамках змагального провадження. 
З огляду на це, зазначені доводи адвоката суддя розцінює виключно як обрану тактику захисту, спрямовану на штучне створення уявлення про процесуальні порушення з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.
4.7. Будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження того факту, що акт огляду на стан сп`яніння та направлення на огляд складені поліцейським без присутності ОСОБА_1 , надано не було. Як вбачається із наявних в матеріалах відеозаписів ОСОБА_1 пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння, на що він відмовився. 
До КНП Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області «Ізмаїльська міська центральна лікарня» притягуваний працівниками поліції не доставлявся, оскільки як зазначено вище, від проходження огляду на стан сп`яніння останній відмовився. 
4.8. Крім того, суддя вважає за необхідне зазначити, що в основі встановлених кримінальним процесуальним законом правил допустимості доказів лежить концепція, відповідно до якої в центрі уваги суду повинні знаходитися права людини і виправданість втручання в них держави незалежно від того, яка саме посадова особа обмежує права.
Як неодноразово наголошувалося у постановах Касаційного кримінального суду, порушення порядку отримання доказів, яке призводить до їх недопустимості, визначається правилами допустимості доказів, передбаченими главою 4 § 1 КПК та іншими статтями КПК, в яких такі правила сформульовані. Також Суд визнавав, що не будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання доказу недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи. Сторона, яка стверджує про процесуальні порушення, має не лише довести наявність таких порушень, а й обґрунтувати, що ці порушення позначилися або могли позначитися на результаті судового розгляду, в тому числі на допустимості доказів, використаних у судовому розгляді.
Відтак, на думку судді, адвокатом не зазначено, яким чином невручення примірників акту огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направлення на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, перешкоджало забезпеченню та реалізації його прав і свобод, яким чином ці порушення позначилися або могли позначитися на результаті судового розгляду, в тому числі на допустимості доказів, використаних у судовому розгляді.
4.9. За наведених вище підстав суд вважає неспроможними доводи притягуваного та його адвоката про те, що відеозапис подій не є безперервним.

Також, суддя зважає на те, що в межах розгляду матеріалів за ч. 1 ст. 130 КУпАП наявні відеозаписи є вичерпними, чіткими та послідовними. Фрагментація загального хронометражу відеозйомки не є свідченням порушення процедури, оскільки вона була зумовлена необхідністю окремої фіксації різних та незалежних між собою процесуальних дій. При цьому, безпосередньо процедура виявлення ознак сп`яніння, висунення законної вимоги про проходження огляду та відмова водія від такого огляду зафіксовані технічними засобами повно, безперервно та без будь-яких ознак монтажу чи стороннього втручання.
4.10. Наданий адвокатом Висновок № 21 КНП «Центральна міська лікарня Ренійської міської ради» від 26.11.2025 року про відсутність ознак сп`яніння у ОСОБА_1 суддя оцінює критично та не визнає належним і допустимим доказом відсутності вини останнього, виходячи з таких міркувань.
По-перше, судом встановлено, що подія зафіксована о 08 годині 56 хвилин, тоді як медичне освідування у м. Рені в порушення пункту 7 Порядку №1103 проведене лише о 13 годині 15 хвилин, тобто через 4 години 19 хвилин після зупинки транспортного засобу. Враховуючи фізіологічні властивості людського організму щодо метаболізму та виведення етилового спирту з крові (що за вказаний проміжок часу призводить до суттєвого зниження або повної відсутності концентрації алкоголю), результати огляду, проведеного через такий значний час, не можуть об`єктивно відображати стан водія на момент керування ним автомобілем «Камаз 65115».
По-друге відповідно до вимог п. 7 Розділу І Інструкції №1452/735 та ст. 266 КУпАП, огляд водія у закладі охорони здоров`я проводиться виключно у разі його відмови від проходження огляду на місці зупинки або незгоди з його результатами, і такий огляд має бути проведений у найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення. Самостійне звернення водія до медичного закладу в іншому місті (м. Рені), без направлення поліцейського та поза встановленою правовою процедурою, спростовує процесуальне значення такого огляду в межах даного адміністративного провадження.
4.11. Статус багатодітного батька, який одноособово виховує дітей, та учасника бойових дій, а також стан здоров`я притягуваного є обставинами, які можуть пом`якшувати адміністративне стягнення, проте не є такими, що звільняють від адміністративної відповідальності. 
4.12. Прецедентна практика ЄСПЛ вказує на те, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати мотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення.
Суддя вважає за можливе не давати оцінку іншим доводам адвоката, оскільки вони на висновки суду не впливають.
4.13. Таким чином, розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому ст.279 КУпАП, з`ясувавши в повному обсязі обставини, передбачені ст.280 КУпАП, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суддя дійшла висновку про те що, є підстави вважати про наявність вини ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
4.14. Беручи до уваги характер правопорушення, ступінь вини та особу притягуваного, а також, враховуючи мету адміністративного стягнення, передбачену ст.23 КУпАП, суддя доходить до висновку про те, що з метою виправлення й попередження нових правопорушень до ОСОБА_1 доцільне застосування адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

V. Судові витрати 

5.1. На підставі ч.1 ст. 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі, передбаченому п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 року (зі змінами), а саме в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 665 гривень 60 копійок.
Керуючись ст.ст. 7, 9, 130, 247, 251, 252, 266, 276-280, 283, 285 КУпАП, 

П О С Т А Н О В И Л А:

1. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , визнати винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
2. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , судовий збір на користь держави в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок, зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України. 
3. Копію повного тексту постанови надіслати для відома притягуваному ОСОБА_1 , для виконання – до Ізмаїльського районного відділу поліції Головного Управління національної поліції в Одеській області.
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня винесення.
Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя: