справа № 362/9859/25 
провадження № 2-а/362/13/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" березня 2026 р. 

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Поповича О.В. розглянув у порядку письмового провадження в місті Василькові за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Суд установив:
Суть спору. Процедура
У грудні 2025 року ОСОБА_1 (надалі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовною заявою, у якій просить визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 02 грудня 2025 року серії ЕНА № 6267267, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 КУпАП, і закрити провадження у справі.
Підставами позову є порушення з боку інспектора УПП у м. Київській області процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, необґрунтованість і безпідставність оскаржуваної постанови вимогам чинного законодавства та порушення з огляду на це прав позивача.
Так, згідно з позовною заявою, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 КУпАП у зв`язку з допущенням ним порушення вимог пунктів 2.1ґ, 2.4.а ПДР України. 
Позивач наполягає на тому, що працівники поліції не мали правових підстав для зупинки транспортного засобу. При цьому позивач зазначив, що відповідний транспортний засіб не перебуває у його власності, а був взятий у користування у власника, укладача договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ОСОБА_2 . Натомість останній, передаючи позивачу автомобіль у нетривале користування, запевнив у відповідності всім вимогам законодавства документації та технічного облаштування автомобіля тощо, а тому позивач про потенційний ризик не чинності полісу обов`язкового страхування не знав і знати не міг. 
З цих підстав позивач наполягає на тому, що він не вчиняв умисних дій і не допускав умисної бездіяльності, що могли б свідчити про наявність у нього умислу здійснювати керування транспортним засобом без передбаченої законодавством документації.
Ухвалою від 19 грудня 2025 року суд залишив позовну заяву без руху.
Позивач усунув недоліки позовної заяви в установлений судом строк.
Ухвалою від 31 грудня 2025 року суд відкрив провадження у справі.
Відповідач позов не визнав, просить відмовити в його задоволенні. У відзиві на позовну заяву відповідач наполягає на безпідставності позовних вимог і правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності згідно з оскаржуваною постановою. 
З-поміж іншого, відповідач зазначив, що о 19 год. 50 хв. під час патрулювання було помічено транспортний засіб Позивача та під час перевірки наявності страхового поліса в базі МТСБУ було встановлено факт відсутності діючого поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Після встановлення факту відсутності діючого страхового поліса за допомогою проблискових маячків було зупинено транспортний засіб «Toyota Avensis» номерний знак НОМЕР_1 від керуванням ОСОБА_1 та повідомлено про законну причину зупинки згідно з пунктом 3 частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», - якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, а саме при здійсненні контролю за дотриманням правил дорожнього руху його учасниками, згідно Єдиній централізованій базі даних МТСБУ було виявлено відсутність полісу обов`язкового страхування на автомобіль.
Поліцейським було повідомлено позивача, що водій керуючи транспортним засобом зобов`язаний мати при собі документи зазначені в пункті 2.1.ґ ПДР України, а саме поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та відповідно до вимог пункту 2.4.а ПДР України – пред`явити їх для перевірки. 
О 19 год. 52 хв. позивач надав працівникам поліції не діючий страховий поліс та повідомив, що даний транспортний засіб було орендовано.
О 19 год. 55 хв. поліцейським було оголошено про початок розгляду справи та згідно чинного законодавства ознайомлює водія з його правами, передбачені статтею 268 КУпАП та статтею 63 Конституції України. Під час розгляду справи позивач своїми правами користуватись не бажав. 
О 20 год. 00 хв. розгляд справи завершено та винесено оскаржувану постанову.
Відповідно до оскаржуваної постанови 02 грудня 2025 року о 19 год. 55 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota Avensis», номерний знак НОМЕР_1 , за адресою: с-ще Чабани Фастівський район Київської області, траса АД М-05 Київ-Одеса 18 км, без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів чим порушив пункт 2.1.Ґ Правил дорожнього руху, за що адміністративна відповідальність передбачена частиною першою статті 126 КУпАП. 
Відповідач зауважив, що припис частини першої статті 126 КУпАП є імперативним, та встановлює відповідальність у вигляді штрафу за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також діючого поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).
З цих підстав відповідач наполягає на тому, що поліцейський діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а оскаржувана постанова винесена з дотриманням всіх установлених КУпАП вимог. 
Встановлені судом фактичні обставини справи та їх оцінка
Згідно з оскаржуваною постановою від 02 грудня 2025 року серії ЕНА № 6267267 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 КУпАП і накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 гривень. 
У постанові зазначено, що 02 грудня 2025 року о 19 год. 55 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota Avensis», номерний знак НОМЕР_1 , за адресою: с-ще Чабани Фастівський район Київської області, траса АД М-05 Київ-Одеса 18 км, без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів чим порушив пункт 2.1.Ґ Правил дорожнього руху, за що адміністративна відповідальність передбачена частиною першою статті 126 КУпАП.
З дослідженого судом відеозапису з місця розгляду справи встановлено, що о 19:50 02 грудня 2025 року позивач був зупинений працівниками поліції, йому пояснено причину зупинки із посиланням на пункт 3 частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» та під час спілкування повідомлено про відсутність у нього чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. О 19:52 позивач надав працівникам поліції не діючий страховий поліс, який перевірений по відповідним інформаційним базам працівниками поліції на місці зупинення транспортного засобу. О 19:56 позивач надав працівникам поліції страховий поліс, строк дії якого закінчився. При цьому перед розглядом справи позивачеві роз`яснені його права й обов`язки. 
Позивач разом із позовною заявою надав до суду копію полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 228840877, виданий страховою компанією «Інтер-Поліс». За змістом даного полісу строк дії відповідного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів становить 1 рік, дата початку дії 29 квітня 2025 року, дата закінчення дії – 28 квітня 2026 року включно.
Водночас відповідно до інформаційних баз МТСБУ (https://policy.mtsbu.ua/; https://policy.mtsbu.ua/qr/policyinfo/ua?md=14FCC27969C3864D0AC443CC7F6561B476AC94E1793354093FCCDF62E7AA3941) станом на 02 грудня 2025 року щодо автомобіля «Toyota Avensis», номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відсутній, а договір стосовно згаданого вище полісу № 228840877 – достроково припинений.
Тобто, станом на 02 грудня 2025 року у позивача був відсутній чинний внутрішній договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо автомобіля, яким він керував.
Нормативно правове регулювання та мотиви суду
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».
За правилами пунктів 8, 11 частини першої статті 23 цього ж Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до частин першої, другої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
За приписами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 280 КУпАП установлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом частин першої-третьої статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
За приписами частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, з-поміж іншого, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.
Відповідно до абзацу другого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством.
Частиною першою статті 37 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що забороняється експлуатація незареєстрованих (неперереєстрованих) транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені чи підроблені, без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає встановленим вимогам, або з номерними знаками, які закріплені у не встановлених для цього місцях, закриті іншими предметами чи забруднені, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів, перевернуті чи не освітлені, а також транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але не пройшли його, та у випадках, передбачених законодавством, без чинного на території України поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").
За змістом статті 7 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України дозволяється використання виключно забезпечених транспортних засобів. Транспортний засіб має бути забезпеченим до початку його використання у дорожньому русі на вулично-дорожній мережі загального користування на території України. Керування на території України транспортним засобом, щодо якого відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 9 указаного Закону перевірка наявності чинних договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції України під час здійснення регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі (у тому числі з використанням працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів та в режимі фотозйомки, відеозапису), а також під час оформлення документів щодо порушення Правил дорожнього руху та оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди.
При цьому пунктом 3 частини першої статті 1 цього ж Закону визначено, що забезпечений транспортний засіб - наземний транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Згідно з підпунктом «ґ» пункту 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат “Зелена картка” (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування “Зелена картка”.
За приписами підпункту «а» пункту 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.
Відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, встановлена статтею 126 КУпАП, за приписами частини першої якої керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.
За правилами частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Як уже зазначено, у цій справі станом на 02 грудня 2025 року, тобто у день притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 КУпАП, у останнього був відсутній чинний внутрішній договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо автомобіля, яким він керував.
Суд не бере до уваги аргументи позивача щодо необізнаності із достроковим припиненням відповідного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і відсутність у нього умислу на вчинення відповідного адміністративного правопорушення, адже обов`язок перевірки наявності та чинності такого договору покладається саме на водія перед початком експлуатації (використання) наземного транспортного засобу, як це обумовлено, з-поміж іншого, частиною першою статті 37 Закону України «Про дорожній рух», статтею 7 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і відповідними вимогами Правил дорожнього руху.
З огляду на викладене, суд констатує наявність у діянні позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП.
Істотних процедурних порушень з боку працівників поліції, в тому числі при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд не встановив.
Оскаржувана постанова відповідає вимогам статті 283 КУпАП, а накладене нею стягнення – передбаченій частиною першою статті 126 цього Кодексу санкції.
З цих підстав суд дійшов висновку про безпідставність позову.
У силу статті 139 КАС України судові витрати покладаються на позивача.
Керуючись статтями 2, 6, 139, 244-246, 286 КАС України, суд
ухвалив:
залишити позовні вимоги ОСОБА_1 без задоволення, а постанову від 02 грудня 2025 року серії ЕНА № 6267267 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, – без змін. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його ухвалення. Відповідно до статті 295 КАС України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу. 
Повне судове рішення складено 12 березня 2026 року.

Суддя        О.В. Попович