ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року  м. Рівне  Справа № 903/587/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Павлюк І.Ю. ,  суддя Тимошенко О.М. 

секретар судового засідання Соколовська О.В.

за участю представників сторін:
позивача: Єресько О.С. (в режимі відеоконференції) 
відповідача: Кушнірук А.В. (в режимі відеоконференції) 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Еско Централь"
на рішення Господарського суду Волинської області, ухвалене 06.11.2025, повне рішення складено 17.11.2025,
у справі № 903/587/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Еско Централь", м. Київ
до відповідача Гуманітарного відділу Ківерцівської міської ради, м. Ківерці, Волинська обл.
про визнання недійсним правочину та зобов`язання внести зміни до договору

У червні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Еско Централь" звернулося до Господарського суду Волинської області із позовом до Гуманітарного відділу Ківерцівської міської ради про:
- визнання недійсним з моменту вчинення одностороннього правочину Гуманітарного відділу Ківерцівської міської ради, код ЄДРПОУ 43375352, оформленого заявою від 31.03.2025 № 401/01-18/2-25, щодо розірвання Енергосервісного договору № 21 від 15.09.2023;
- зобов`язання Гуманітарного відділу Ківерцівської міської ради внести зміни до Енергосервісного договору № 21 від 15.09.2023, а саме додаток 1 в частині строку виконання заходу № 3.
Господарський суд Волинської області рішенням від 06.11.2025 у справі № 903/587/25 відмовив у задоволенні позову.
08.12.2025, через систему Електронний суд, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Еско Централь", не погоджуючись з ухваленим рішенням, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в обґрунтування якої скаржник зазначає:
- суд першої інстанції неправильно визначив предмет спору і предмет доказування, помилково кваліфікував односторонні дії відповідача як належне розірвання договору та не встановив наявності у відповідача права на одностороннє припинення договору та не оцінив подані позивачем докази порушення його прав;
- також суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та помилково поклав на позивача обов`язок доведення підстав недійсності двостороннього правочину, тоді як предметом спору було оскарження одностороннього правочину відповідача - заяви від 31.03.2025 № 401/01-18/2-25 про нібито одностороннє розірвання Енергосервісного договору;
- суд не перевірив, чи передбачає Енергосервісний договір право відповідача на одностороннє розірвання та чи настали всі кумулятивні умови, визначені пунктом 11.4 договору, зокрема відставання понад 60 робочих днів саме з вини виконавця;
- судом не надано оцінки відповідності оскаржуваного одностороннього волевиявлення вимогам статей 203, 215 Цивільного кодексу України та не встановлено факту порушення прав позивача внаслідок таких дій відповідача;
- у матеріалах справи відсутні докази причинного зв`язку між будь-яким відставанням від графіку виконання робіт та виною позивача, докази істотного порушення договору в розумінні статті 651 ЦК України, а також докази дотримання відповідачем передбаченої договором процедури врегулювання строків, переговорів та їх продовження;
- крім того судом першої інстанції не досліджено та не надано оцінки доказам, що підтверджують прийняття відповідачем актів і протоколів, здійснення оплат, письмове погодження об`єктивних причин зміни строків виконання робіт, усталену практику взаємодії сторін та суперечливу поведінку відповідача, які у сукупності свідчать про порушення прав позивача та недійсність одностороннього волевиявлення відповідача;
- не враховано суперечливого та непослідовного змісту листів № 01/01-18/2-25 від 02.01.2025, № 401/01-18/2-25 від 31.03.2025 та доданих до них проектів додаткових угод;
- відповідач одночасно посилався на одностороннє розірвання договору, пропонував його припинення шляхом двосторонньої додаткової угоди та визначав різні, взаємовиключні дати припинення договору (09.01.2025, 26.03.2025, 15.04.2025, а також "через 7 днів" з моменту повідомлення);
- судом першої інстанції не встановлено наявності чіткого та однозначного волевиявлення відповідача щодо припинення договору у конкретну дату, що порушує принцип правової визначеності та не відповідає вимогам ст. 203 ЦК України;
- після заявленого "розірвання" відповідач у листі № 401/01-18/2-25 від 31.03.2025 продовжував оперувати чинними умовами Енергосервісного договору та його довгостроковим строком дії, що свідчить про суперечливу поведінку відповідача (venire contra factum proprium) та несумісне з припиненням зобов`язань;
- надсилаючи проекти Додаткової угоди № 1, відповідач фактично визнає, що припинення договору відбувається саме шляхом укладення додаткової угоди, яка набирає чинності з відповідної дати. Проте жодної додаткової угоди, підписаної обома сторонами, відповідач суду не надав, позивач таку угоду не підписував, а самі по собі проекти угод, направлені однією стороною, не є правочином і не припиняють договірних відносин без акцепту іншої сторони (ст. 202, 654 ЦК України);
- розрив між попередньою тривалою поведінкою (акти/оплата/виконання договору) та подальшим посиланням на "неналежне виконання" без належних доказів є типовим проявом забороненої суперечливої поведінки (venire contra factum proprium) та зловживання правом, що прямо суперечить ст. 3, 13, 509, 525, 526, 629 ЦК України та правовим висновкам Верховного Суду;
- зміщення строків виконання без вини виконавця не створює передбачених п. 11.4 правових підстав для розірвання договору з боку замовника;
- об`єкт енергосервісу вже фактично утеплений на 45-50 % і роботи були призупинені, оскільки через дії місцевого ТЦК та працівників поліції робітники, які виконували роботи, змушені були їх призупинити у зв`язку із мобілізаційними заходами та наразі є гострий дефіцит робочої сили в країні по цій причині для завершення даної роботи;
- 01.01.2025 позивач направив відповідачу письмове повідомлення про зміну строків здійснення заходів енергосервісу та настання об`єктивних причин для цього;
- у результаті суд фактично визнав законною односторонню відмову від договору, не встановивши ключову договірну умову - наявність відставання "з вини Виконавця", що прямо суперечить ст. 525, 526, 629 ЦК України та п. 11.4 Договору;
- позивач виконав істотний обсяг робіт, інвестував значні фінансові та матеріально-технічні ресурси у виконання Енергосервісного договору, а відповідач протягом більше року приймав результати виконання та здійснював оплати. За таких обставин різка зміна позиції відповідача та спроба одностороннього "розірвання" договору без належних підстав ставить позивача у явно несправедливе, непропорційне та економічно необґрунтоване становище;
- енергосервісний договір прямо передбачає спеціальний механізм гнучкого коригування строків у відповідь на об`єктивні обставини, що виключає кваліфікацію такого коригування як порушення;
- фактичне ігнорування замовником ініційованої процедури продовження строків і спроба обійти спеціальний договірний порядок шляхом посилання на загальні підстави односторонньої відмови суперечить волі сторін, зафіксованій у п.п. 1 п. 9.1 і п.п. 6 п. 9.3 Енергосервісного договору та принципам обов`язковості договору і належного виконання зобов`язань. Спеціальні умови Енергосервісного договору щодо продовження строків мають пріоритет перед будь-якими загальними конструкціями про "відмову/розірвання", якщо наявні об`єктивні причини;
- у ситуації, що склалася, продовження строків виконання третього заходу ("Утеплення фасаду об`єкта енергосервісу") є належним і передбаченим договором способом врегулювання, а не порушенням, відповідно, правові підстави для односторонньої відмови замовника від Енергосервісного договору відсутні;
- суд першої інстанції створив процесуальні перешкоди для дослідження доказів, відмовивши у їх огляді, долученні та оцінці, а потім використав наслідки такої недослідженості проти позивача, зробивши висновок про нібито "відсутність доказів";
- різка зміна позиції відповідача створила необхідність з`ясування фактичного виконання енергосервісних заходів та дослідження додаткових доказів (графіки з ІТП, фотоматеріали утеплення, підтвердження директора ліцею тощо), що можливо здійснити лише в межах підготовчого провадження;
- незважаючи на винятковий характер цих обставин, суд першої інстанції безпідставно відмовив у клопотанні про повернення справи на стадію підготовчого провадження, обмежившись протокольною ухвалою та продовживши розгляд справи по суті;
- також суд не долучив і не дослідив ключові докази виконання енергосервісних заходів, а також не дослідив письмове повідомлення позивача від 01.01.2025 та договірний механізм зміни строків.
На підставі викладеного скаржник просить рішення Господарського суду Волинської області від 06.11.2025 у справі № 903/587/25 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задоволити повністю.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 09.12.2025, для розгляду справи № 903/587/25 визначено колегію суддів у складі: Крейбух О.Г. головуючий суддя, Тимошенко О.М., Павлюк І.Ю.
Листом № 903/587/25/6436/25 від 09.12.2025 матеріали справи витребувано у Господарського суду Волинської області.
15.12.2025 до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали справи № 903/587/25.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.12.2025 у справі № 903/587/25, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Еско Централь" на рішення Господарського суду Волинської області від 06.11.2025 у справі № 903/587/25 - залишено без руху. Запропоновано скаржнику усунути встановлені недоліки апеляційної скарги та подати до суду: докази доплати 1 453,44 грн судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду.
22.12.2025 (вх.№ 10011/25) до суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків, до якого додано платіжну інструкцію № 511 від 18.12.2025 про сплату 1 453,44 грн судового збору.
У зв`язку з перебуванням у відпустці судді-члена колегії Павлюк І.Ю. у період з 22.12.2025 по 02.01.2026 включно здійснено його заміну у справі № 903/587/25, протокол від 23.12.2025, яким визначено для розгляду справи колегію суддів у складі: Крейбух О.Г. головуючий суддя, Коломис В.В., Тимошенко О.М.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.12.2025, серед іншого, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Еско Централь" на рішення Господарського суду Волинської області від 06.11.2025 у справі № 903/587/25; розгляд апеляційної скарги призначено на 28.01.2026 о 10:00.
08.01.2026 (вх.№ 188/26) до суду, документ сформований в системі Електронний суд 07.01.2026, від Гуманітарного відділу Ківерцівської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відхилити апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Еско Централь", а рішення Господарського суду Волинської області від 06.11.2025 року у справі № 903/587/25 залишити без змін.
Частиною 1 статті 263 ГПК України визначено, що учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.
Відповідно до положень частини 1 статті 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду (частина 2 статті 119 ГПК України).
У цій справі ухвалою суду від 24.12.2025 відповідачу було встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу не пізніше 5 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Отже відзив на апеляційну скаргу поданий (07.01.2026) поза межами встановленого судом строку, при цьому підстав для його продовження в порядку статті 119 ГПК України не вбачається.
За наведеного відзив на апеляційну скаргу залишається без розгляду.
У зв`язку із відпусткою судді-члена колегії Коломис В.В. у період з 26.01.2026 по 06.02.2026 включно, проведено його заміну у судовій справі № 903/587/25, протокол від 26.01.2026, яким визначено для розгляду справи колегію суддів у складі: Крейбух О.Г. головуючий суддя, Павлюк І.Ю., Тимошенко О.М.
Ухвалою суду від 26.01.2026 прийнято справу № 903/587/25 до свого провадження у новому складі суду.
27.01.2026 (вх. № 814/26) до суду, через систему Електронний суд, від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Еско Централь" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з відрядженням представника позивача, що підтверджується посадковим документом на потяг Чоп-Київ, який прибуває 28.01.2026 о 10:57 год.
Також 27.01.2026 (вх. № 815/26) до суду, через систему Електронний суд, від представника Гуманітарного відділу Ківерцівської міської ради надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням представника відповідача в іншому судовому засіданні у Господарському суді Волинської області у справі № 903/917/25, призначеній до слухання на 28.01.2026 о 10.30 год., та в подальшому у Луцькому міськрайонному суді Волинської області у справі № 161/1581/26, призначеній до слухання на 28.01.2026 об 11.00 год.
28.01.2026 (вх. № 817/26) до суду, через систему Електронний суд, від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Еско Централь" надійшло клопотання про залишення без розгляду відзиву на апеляційну скаргу відповідача у зв`язку з пропущенням строків на його подання.
У зв`язку з неявкою в судове засідання 28.01.2026 представників сторін та з метою забезпечення реалізації учасниками справи права на доступ до правосуддя, суд апеляційної інстанції ухвалою від 24.12.2025 відклав розгляд справи № 903/587/25 на 11.02.2025 о 10:30.
Ухвалою суду від 04.02.2026 задоволено заяву (вх. № 550/26) Товариства з обмеженою відповідальністю "Еско Централь" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Ухвалою суду від 10.02.2026 задоволено клопотання (вх.№ 673/26) представника Гуманітарного відділу Ківерцівської міської ради про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
У судовому засіданні 11.02.2026 представник позивача підтримав доводи та вимоги своєї апеляційної скарги, представник відповідача надав заперечення щодо апеляційної скарги позивача.
Відповідно до частини 1 статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши у судовому засіданні 11.02.2026 представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

15.09.2023 між Гуманітарним відділом Ківерцівської міської ради (надалі за текстом - замовник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Еско Централь" (надалі за текстом - виконавець, позивач) укладено Енергосервісний договір № 21 (надалі за текстом - договір), предметом якого відповідно до п. 1.1 є здійснення енергосервісу будівлі Ківерцівського ліцею № 3 Луцького району Волинської області, м. Ківерці, вул. Шевченка, 13 Луцького району Волинської області (далі - Енергосервіс), оплата якого здійснюється за рахунок досягнутого в результаті здійснення енергосервісу скорочення замовником споживання теплової енергії порівняно із споживанням (витратами) за відсутності енергосервісу. Енергосервісом є комплекс технічних та організаційних енергозберігаючих (енергоефективних) енергосервісу, перелік яких наведено у Додатку 1.
Згідно з п. 2.1 договору ціна цього договору становить 10 268 389,91 грн.
Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 30.12.2036 (п. 6.2 договору).
За змістом п.п. 7.1, 7.3 договору оплата за договором здійснюється замовником за рахунок скорочення споживання та/або витрат замовника на оплату теплової енергії порівняно із споживанням та/або витратами на оплату теплової енергії за відсутності таких заходів за відповідний період на підставі тарифів, що діяли у період, за який здійснюється оплата. Оплата за договором здійснюється щомісяця.
Пунктом 9.1 договору визначено, що виконавець зобов`язаний, серед іншого: 1) забезпечити у визначені в Додатку № 1 строки здійснення заходів енергосервісу. Змінити строк виконання здійснення заходів енергосервісу у разі об`єктивних на те причин; 2) розробити та погодити проектну документацію, оформити дозвільні документи, необхідні для здійснення заходів енергосервісу.
Відповідно до п.п. 5 п. 9.2 договору виконавець має право продовжити строки для здійснення заходів енергосервісу, у разі необхідності, протягом 10 робочих днів з дня виникнення такої потреби, протягом 5 робочих днів з дня виникнення такої потреби письмово повідомити замовника щодо такого продовження строків.
Згідно з п.п. 6 п. 9.3 договору замовник зобов`язаний у разі подовження або зміни виконавцем строків здійснення заходів енергосервісу або самих таких заходів, прийняти таке подовження або заміну.
Договір може бути розірвано за згодою сторін (п. 11.1 договору).
Пунктом 11.4 договору визначено, що договір може бути розірвано в односторонньому випадку з ініціативи замовника у разі відставання виконавцем від графіку здійснення комплексу технічних та організаційних енергозберігаючих (енергоефективних) заходів енергосервісу більш ніж на 60 (шістдесят) робочих днів з вини виконавця або в разі настання умов, передбачених розділом 15 договору.
Відповідно до п. 12.2 договору перелік обладнання, матеріалів та робіт, що має бути встановлене/виконано/впроваджено для реалізації енергосервісу, визначається виконавцем енергосервісу і має відповідати проектній документації (за наявності).
Виконавець протягом 30 робочих днів з дати завершення пуско-налагоджувальних робіт/введення в експлуатацію обладнання передає замовникові майно (обладнання, матеріали), що утворене (встановлено) за цим договором на відповідальне безоплатне зберігання за договором зберігання на строк дії енергосервісного договору (п. 12.3 договору).
Згідно з п. 13.1 договору виконавець зобов`язаний забезпечити розробку та погодження проектної документації, оформлення дозвільних документів, необхідних для здійснення заходів енергосервісу, за умов вимог законодавства щодо обов`язковості отримання технічних умов, дозвільної документації та розробки проектно-кошторисної документації на відповідні роботи та послуги, що входять до енергоефективних заходів, визначених у додатку 1 до договору.
За змістом п. 13.5 договору виконавець надає замовнику копію усієї проектної та виконавчої документації до виконаних робіт в рамках договору, а після повного виконання зобов`язань за договором чи дострокового припинення, один примірник проектної та виконавчої документації.
Додатки до договору є його невід`ємною частиною (п. 17.1 договору).
Відповідно до п. 17.2 договору зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що і договір, якщо інше не встановлено законом.
Вказаний договір підписаний сторонами та скріплений відтиском їх печаток /т. 1, а.с. 14/.
Додатком № 1 до договору визначено перелік енергоефективних заходів енергосервісу по об`єкту - будівля Ківерцівського ліцею № 3 м. Ківерці /т. 1, а.с. 14 на звороті/.
Також між сторонами до вказаного договору укладені Додатки 2-10 до договору /т. 1, а.с. 15-21/.
В подальшому сторонами підписано протоколи розрахунків скорочення рівня споживання теплової енергії та акти про виконання зобов`язань, а саме:
- від 15.12.2023 за листопад 2023 року, вид енергоресурсів - теплова енергія, на суму 130 777,87 грн;
- від 15.12.2023 за грудень 2023 року, вид енергоресурсів - теплова енергія, на суму 186 628,09 грн;
- від 15.03.2024 за лютий 2024 року, вид енергоресурсів - теплова енергія, на суму 278 096,18 грн;
- від 15.04.2024 за березень 2024 року, вид енергоресурсів - теплова енергія, на суму 138 509,24 грн;
- від 12.11.2024 за жовтень 2024 року, вид енергоресурсів - теплова енергія, на суму 56 357,59 грн;
- від 12.12.2024 за листопад 2024 року, вид енергоресурсів - теплова енергія, на суму 143 148,93 грн;
- від 16.12.2024 за грудень 2024 року, вид енергоресурсів - теплова енергія, на суму 149 509,72 грн /т. 1, а.с. 22-29/.
Відповідачем здійснено оплату вказаних вище актів, що підтверджується платіжними інструкціями, а саме: від 20.12.2023 на суму 186 628,09 грн; від 20.12.2023 на суму 130 777,87 грн; від 21.03.2024 на суму 278 096,18 грн; від 24.04.2024 на суму 138 509,24 грн; від 19.11.2024 на суму 56 357,59 грн; від 18.12.2024 на суму 149 509,72 грн; від 18.12.2024 на суму 143 148,93 грн /т. 1, а.с. 30-33/.
02.01.2025 Гуманітарний відділ Ківерцівської міської ради звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еско Централь" з повідомленням № 01/01-18/2-25 про розірвання енергосервісного договору № 21 від 15.09.2023 у зв`язку із недотриманням графіку здійснення комплексу технічних та організаційних енергозберігаючих (енергоефективних) заходів енергосервісу більше ніж на 60 робочих днів, без існування будь-яких об`єктивних причин. Повідомлено про розірвання енергосервісного договору № 21 від 15.09.2023 по закінченню семи календарних днів з моменту пред`явлення даного повідомлення. Також до повідомлення долучено додаткову угоду № 1 про дострокове розірвання договору за підписом замовника /т. 1, а.с. 34-35/.
У письмовому повідомленні № 01.1 від 01.01.2025 ТОВ "Еско Централь" повідомив Гуманітарний відділ Ківерцівської міської ради про виникнення з об`єктивних причин (мобілізаційні заходи співробітників ТЦК та СП та гострий дефіцит робочої сили в країні для завершення вузькопрофільної роботи з утеплення фасаду об`єкта енергосервісу) та продовження строків виконання третього етапу заходу "утеплення фасаду об`єкта енергосервісу" до повного його виконання у 2025 році та просить прийняти таке продовження в силу п.п. 6, 9.2 договору /т. 1, а.с. 52/.
Водночас доказів направлення відповідачу вказаного вище повідомлення матеріали справи не містять.
В подальшому, у відповідь на лист відповідача № 01/01-18/2-25 від 02.01.2025, позивач у листі-відповіді № 20.1 від 20.01.2025 зазначив, що одностороннє розірвання договору замовником є неможливим, оскільки настання умов, передбачених п. 11.1 договору, не відбулось. Вказано, що об`єкт енергосервісу вже фактично утеплений на 45-50% і роботи призупинені, оскільки через дію місцевого ТЦК робітники, які виконували роботи, змушені були їх призупинити у зв`язку із мобілізаційними заходами. Керуючись п.п. 9.2.5-9.3.6 проінформував про продовження строків здійснення заходів енергосервісу утеплення фасаду об`єкта енергосервісу до повного його виконання у 2025 році /т. 1, а.с. 37 на звороті - 38/.
Також позивачем на адресу відповідача направлено листи № 16.2 від 16.01.2025, № 04.02 від 04.02.2025, № 05.1 від 05.03.2025 та № 05.4 від 05.04.2025 з пропозицією підписати акти про виконання зобов`язань та протоколи розрахунків скорочення рівня споживання теплової енергії /т. 1, а.с. 36, 39 на звороті, 45, 46 на звороті/.
Листом № 14.02 від 14.02.2025 позивач надіслав на адресу відповідача додаткову угоду в доповнення до листа № 20.1 від 20.01.2025 /т. 1, а.с. 41/.
06.03.2025 позивачем на адресу відповідача направлено претензію № 1 на суму 199 115,68 грн заборгованості за договором /т. 1, а.с. 42 на звороті - 43/.
У відповіді № 401/01-18/2-25 від 31.03.2025 на вказану вище претензію відповідач повідомив, що до відділу не надходило будь-яких заяв та клопотань про надання товариством доступу до приміщень для виконання робіт з енергосервісу, а гуманітарним відділом будь-яких погоджень про початок виконання товариством робіт з енергосервісу не надавалось. У зв`язку з невиконанням товариством умов першого та інших наступних етапів надання послуг, правових підстав для задоволення пред`явленої претензії немає, адже підписання договору не свідчить про автоматичне надання послуг. Крім того у зв`язку із порушенням визначених умов договору, не погодженням відповідної проектно-кошторисної документації, порушенням графіку проведення та здачі робіт згідно етапів, відсутністю надання послуг з енергозбереження, передбачених умовами договору, починаючи з моменту укладення договору, Гуманітарний відділ Ківерцівської міської ради звертається з повідомленням про розірвання договору в односторонньому порядку. з урахуванням п.п. 11.2, 11.4 договору по закінченню семи календарних днів з моменту пред`явлення даного повідомлення. До відповіді також долучено додаткову угоду № 1 від 31.03.2025 про розірвання договору № 21 від 15.09.2023 /т. 1, а.с. 47-49/.
У зв`язку з одностороннім розірванням відповідачем договору № 21 від 15.09.2023, позивач звернувся до місцевого господарського суду з відповідним позовом.
06.11.2025 Господарським судом Волинської області ухвалено рішення, яким в позові відмовлено.
Вказане рішення мотивоване порушенням строків з боку позивача щодо виконання графіку здійснення комплексу відповідних технічних енергоефективних заходів, що є підставою, згідно з п. 11.4, для одностороннього розірвання договору.
Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при ухваленні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про наступне.
Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з статтею 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Тобто припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін можливе, якщо такі дії вчинені відповідно до вимог закону або передбачені умовами договору.
Положеннями статті 615 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.
Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до положень частин 1, 3 статті 651 ЦК України розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Отже розірвання господарського договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору. Право сторони на одностороннє розірвання договору може бути передбачено законом або безпосередньо у договорі, а може залежати від вчинення/невчинення сторонами договору певних дій, так і без будь-яких додаткових умов (безумовне право сторони на відмову від договору).
Одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання. У випадках, коли права на односторонню відмову у сторони немає, намір розірвати договір може бути реалізований лише за погодженням з іншою стороною, оскільки одностороннє розірвання договору не допускається, а в разі недосягнення сторонами домовленості щодо розірвання договору - за судовим рішенням на вимогу однієї із сторін. Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 16.03.2021 у справі № 910/10233/20, від 01.04.2021 у справі № 910/5206/20, від 13.12.2021 у справі № 904/2780/19.
Колегія суддів зауважує, що з урахуванням приписів пункту 11.4 спірного енергосервісного договору № 21 від 15.09.2023, сторони дійшли згоди щодо можливості одностороннього розірвання договору. Вказане може бути здійснене, зокрема, внаслідок відставання виконавцем від графіку здійснення комплексу технічних та організаційних енергозберігаючих (енергоефективних) заходів енергосервісу більш ніж на 60 (шістдесят) робочих днів з вини виконавця.
Згідно з частинами 1, 3 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.
Відповідно до частини 5 статті 202 ЦК України до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.
Оформлене у визначеному відповідним договором порядку волевиявлення однієї із сторін на дострокове припинення його дії за своїми наслідками є одностороннім правочином про розірвання відповідного договору, а відтак, при його вчиненні мають бути дотриманні встановлені законодавством вимоги, необхідні для чинності такого правочину.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.
Згідно з частиною 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 ЦК, відповідно до яких, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Колегія суддів зазначає, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, підлягає встановленню наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, за результатами вирішення спору в судовому рішенні вказується в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.
Відповідно до частини 3 статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Отже, у разі якщо договір розірвано однією зі сторін із порушенням вимог законодавства чи умов договору, порушені права іншої сторони підлягають судовому захисту та можуть бути відновлені, зокрема, шляхом визнання відповідного одностороннього правочину про розірвання договору недійсним (пункт 2 частини 2 статті 16 ЦК України).
Зі змісту позовної заяви вбачається, що однією із вимог позивача є визнання недійсним з моменту вчинення одностороннього правочину Гуманітарного відділу Ківерцівської міської ради, оформленого повідомленням № 01/01-18/2-25 від 02.01.2025 щодо розірвання енергосервісного договору № 21 від 15.09.2023.
Так, у повідомленні відповідача № 01/01-18/2-25 від 02.01.2025 зазначено, що причиною одностороннього розірвання спірного договору слугувало порушення ТОВ "Еско Централь" графіку здійснення комплексу технічних та організаційних енергозберігаючих (енергоефективних) заходів енергосервісу більше ніж на 60 робочих днів без існування будь-яких об`єктивних причин.
Також у відповіді відповідача № 401/01-18/2-25 від 31.03.2025 на претензію № 1 зазначено, що підставами для розірвання договору визначено: відсутність клопотань товариства про надання доступу до приміщень для виконання робіт з енергосервісу; відсутність погодження замовником початку виконання таких робіт; невиконання першого та наступних етапів надання послуг; непогодження проектно-кошторисної документації; порушення графіка виконання та здачі робіт відповідно до встановлених етапів; а також ненадання послуг з енергозбереження з моменту укладення договору.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про запровадження нових інвестиційних можливостей, гарантування прав та законних інтересів суб`єктів підприємницької діяльності для проведення масштабної енергомодернізації" енергосервіс - комплекс технічних та організаційних енергозберігаючих (енергоефективних) та інших заходів, спрямованих на скорочення замовником енергосервісу споживання та/або витрат на оплату паливно-енергетичних ресурсів та/або житлово-комунальних послуг порівняно із споживанням (витратами) за відсутності таких заходів; енергосервісний договір - договір, предметом якого є здійснення енергосервісу виконавцем енергосервісу, оплата якого здійснюється за рахунок досягнутого в результаті здійснення енергосервісу скорочення споживання та/або витрат на оплату паливно-енергетичних ресурсів та/або житлово-комунальних послуг порівняно із споживанням (витратами) за відсутності таких заходів.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно з Додатком 1 до договору "Перелік енергоефективних заходів енергосервісу", сторонами визначено наступні заходи та їх строки:
- захід № 1: встановлення системи автоматичного регулювання теплового потоку в залежності від температури зовнішнього повітря (ТПП) із системою диспетчеризації та віддаленого управління і контролю (аналізу) енергоспоживання на об`єкті енергосервісу. Етапи та строки виконання: виконання проектної документації - ІІІ квартал 2023 року; виконання монтажних робіт - ІІІ квартал 2023 року - ІV квартал 2023 року, пуско-налагоджувальні роботи - ІV квартал 2023 року. Умови впровадження: за умови вчасної видачі усієї необхідної технічної документації замовником та теплопостачальною організацією;
- захід № 2: утеплення неопалювального горищного перекриття. Етапи та строки виконання: виконання робіт - ІV квартал 2023 року - І квартал 2024 року. Умови впровадження: допуск виконавця до об`єкту енергосервісу;
- захід № 3: утеплення фасаду об`єкта енергосервісу. Етапи та строки виконання: виконання проектно кошторисної документації - ІІ квартал 2024 року, виконання монтажних робіт - ІІ квартал 2024 року - ІV квартал 2024 року. Умови впровадження: за умови погодження проектної документації замовником, допуску виконавця до об`єкту енергосервісу;
- захід № 4: надання послуг з енергосервісу (забезпечення рівня скорочення споживання та витрат на теплову енергію) - 01 жовтня 2023 року - 30 грудня 2036 року. Умови впровадження: за умови виконання вимог, які вказані в пункті 1 даного переліку та дотримання температурного графіку та тиску теплопостачальною організацією.
Судом встановлено, п. 9.1 договору сторони узгодили, що виконавець зобов`язаний забезпечити у визначені в Додатку № 1 строки здійснення заходів енергосервісу; розробити та погодити проектну документацію, оформити дозвільні документи, необхідні для здійснення заходів енергосервісу.
Згідно з Додатком 1 до договору захід № 1 енергосервісу включає в себе етап виконання проектної документації, кінцевий строк якого визначений - ІІІ квартал 2023 року. Умови впровадження заходу № 1 є вчасна видача усієї необхідної технічної документації замовником та теплопостачальною організацією /т. 1, а.с. 14 на звороті/.
Колегія суддів зауважує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази розроблення позивачем проектної документації, її погодження у встановленому договором порядку, а також вчинення дій, спрямованих на отримання необхідних дозвільних документів у межах строку, визначеного Додатком № 1 до договору.
При цьому, як правильно зазначив місцевий господарський суд, що долучений до пояснень від 16.07.2025 скрін-шот /т. 1, а.с. 120/, як доказ надіслання проектної документації замовнику, не є належним доказом в розумінні статті 76 ГПК України, оскільки з нього не можливо встановити відправника та отримувача повідомлення, а також зміст файлу під назвою "ТОМ 1 9-2024. Ліцей Ківерці_1.pdf".
Водночас колегія суддів звертає увагу, що скаржником не долучено ані до позовної заяви, ані до апеляційної скарги самої проектної документації, на яку він посилається як на виконану та направлену замовнику, що унеможливлює перевірку її змісту, обсягу, дати розроблення, відповідності умовам договору та факту її погодження у встановленому порядку.
Відповідно до частини 4 статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Ненадання відповідних документів до матеріалів справи, попри покладений на сторону обов`язок доведення обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, свідчить про недоведеність належного виконання позивачем зобов`язань за пунктом 9.1 договору та Додатком № 1 до нього.
За наведеного колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що встановлені вище обставини є достатніми та належними підставами для реалізації відповідачем права на одностороннє розірвання договору відповідно до пункту 11.4 договору починаючи з 23.12.2023 (60 робочих днів після закінчення ІІІ кварталу 2023 року).
Крім того серед підстав для одностороннього розірвання договору відповідачем у листі № 401/01-18/2-25 від 31.03.2025 вказано про порушення графіків проведення та здачі робіт, визначених Додатком 1 договору.
У заяві свідка від 03.09.2025 Грибук М.В., який є начальником Гуманітарного відділу Ківерцівської міської ради, вказано, що зі сторони ТОВ "Еско Централь" не надано доказів письмового погодження заходів енергосервісу та здачу відповідачем у строк відповідних робіт/заходів передбачених умовами Договору /т. 1, а.с. 168/.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази виконання позивачем робіт з утеплення об`єкта енергосервісу.
Зокрема, до матеріалів справи не долучено актів приймання-передачі виконаних робіт, довідок про їх вартість чи інших первинних документів тощо, які б підтверджували обсяг, строки та факт виконання відповідних робіт, а також їх прийняття замовником у встановленому договором порядку.
Також в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджували б передачу замовникові майна (обладнання, матеріалів), що утворене (встановлено) за енергосервісним договором.
При цьому колегія суддів критично оцінює твердження скаржника, зазначені в судовому засіданні 11.02.2026, про відсутність у нього обов`язку щодо оформлення та надання актів виконаних робіт, актів приймання-передачі та іншої виконавчої документації тощо.
Відповідно до п. 12.3 договору виконавець протягом 30 робочих днів з дати завершення пуско-налагоджувальних робіт/введення в експлуатацію обладнання передає замовникові майно (обладнання, матеріали), що утворене (встановлено) за цим договором на відповідальне безоплатне зберігання за договором зберігання на строк дії енергосервісного договору.
Крім того, згідно з п. 13.5 договору виконавець надає замовнику копію усієї проектної та виконавчої документації до виконаних робіт в рамках договору, а після повного виконання зобов`язань за договором чи його дострокового припинення - один примірник проектної та виконавчої документації.
Таким чином умовами договору прямо передбачено обов`язок виконавця оформлювати та передавати замовнику належну виконавчу і проектну документацію, що виключає можливість виконання робіт без складання відповідних актів та інших первинних документів.
Тому відсутність таких документів у матеріалах справи свідчить про недоведеність факту належного виконання позивачем договірних зобов`язань.
Отже прострочення виконання комплексу технічних енергоефективних заходів, зокрема розроблення проектно-кошторисної документації та виконання робіт з утеплення фасаду об`єкта енергосервісу, понад 60 робочих днів відповідно до погодженого сторонами графіку є передбаченою пунктом 11.4 договору підставою для його розірвання в односторонньому порядку з ініціативи замовника.
При цьому колегія суддів вважає помилковими твердження скаржника про те, що суд першої інстанції створив процесуальні перешкоди для дослідження доказів, відмовивши у їх огляді, долученні та оцінці, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 08.09.2025 до місцевого господарського суду надійшло клопотання позивача про огляд доказів за їх місцезнаходженням, зокрема системи автоматичного регулювання теплового потоку в залежності від температури зовнішнього повітря (ІТП) із системою диспетчеризації та віддаленого управління і контролю (аналізу) енергоспоживання на об`єкті енергосервісу (1 захід згідно додатку 1 до договору); неопалювального горищного перекриття в частині його утеплення (2 захід згідно додатку 1 до договору); фасаду об`єкта енергосервісу в частині його утеплення (3 захід згідно додатку 1 до договору) за їх місцезнаходженням - за адресою об`єкта енергосервісу - Волинська область, Луцький район, м. Ківерці, вул. Шевченка, 13.
Водночас будь-яких додаткових вимог про долучення додаткових доказів вказане клопотання не містить.
Відповідно до частини 2 статті 80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Як вже зазначалось вище кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 4 статті 13 ГПК України).
За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у долученні доказів, поданих із порушенням встановленого процесуального порядку, а тому доводи скаржника про неправомірність таких дій є безпідставними.
За наведених обставин суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про правомірність розірвання замовником спірного договору в односторонньому порядку, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовної вимоги ТОВ "Еско Централь" про визнання недійсним з моменту вчинення одностороннього правочину, у зв`язку з чим похідна вимога про зобов`язання відповідача внести зміни в енергосервісний договір № 21 від 15.09.2023, а саме в додаток 1, в частині строку виконання заходу № 3, також задоволенню не підлягає.
Крім того колегія суддів вважає безпідставними твердження скаржника про наявність у договорі "гнучкого механізму" коригування строків, оскільки спеціальні умови договору щодо можливості продовження строків не виключають застосування пункту 11.4 договору у разі допущення прострочення понад 60 робочих днів. 
Також суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апелянта про ігнорування замовником процедури продовження строків, оскільки лист позивача від 14.02.2025 про продовження строків виконання заходів енергосервісу надісланий на адресу відповідача після одностороннього розірвання договору шляхом повідомлення відповідача № 01/01-18/2-25 від 02.01.2025.
При цьому докази отримання відповідачем повідомлення позивача № 01.1 від 01.01.2025 про зміну строків здійснення заходів енергосервісу в матеріалах справи відсутні.
Надсилання проектів додаткової угоди не означає визнання того, що договір може бути припинений виключно за взаємною згодою, оскільки відсутність підписаної сторонами додаткової угоди не впливає на дійсність одностороннього розірвання, якщо таке право прямо передбачене договором і реалізоване у встановленому порядку.
Щодо доводів скаржника про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у клопотанні про повернення до стадії підготовчого провадження, обмежившись протокольною ухвалою та продовживши розгляд справи по суті, колегія суддів зазначає наступне.
Суди першої інстанції за наявності певних обставин можуть прийняти рішення про повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття для вчинення тих чи інших процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження. Разом з тим такі обставини мають бути вагомими, оскільки можливість повернення до стадії підготовчого провадження з будь-яких підстав нівелює саме значення стадій господарського процесу: як підготовчого провадження, так і стадії розгляду справи по суті. Таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 16.12.2021 у справі № 910/7103/21.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Волинської області від 16.06.2025 відкрито провадження у справі № 903/587/25; призначено підготовче засідання на 16.07.2025.
В подальшому ухвалами Господарського суду Волинської області підготовче засідання неодноразово відкладалося.
Господарський суд Волинської області протокольною ухвалою від 11.09.2025 постановив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 02.10.2025 на 11:00 /т. 1 а.с. 217 на звороті/.
Господарський суд Волинської області ухвалою від 02.10.2025 відклав розгляд справи по суті на 15.10.2025 об 11:30 /т. 2 а.с. 14-18/.
15.10.2025 до Господарського суду Волинської області надійшло клопотання позивача про повернення на стадію підготовчого провадження з метою надання позивачу можливості подати додаткові докази по справі.
Господарський суд Волинської області протокольною ухвалою від 15.10.2025 відмовив у задоволенні клопотання щодо повернення на стадію підготовчого провадження та оголосив перерву у судовому засіданні до 22.10.2025 о 9:00 год /т. 2 а.с. 47-52/.
В судовому засідання судом оголошено перерву на 30.10.2025 на 10:30 год.
В судовому засіданні 30.10.2025 суд постановив ухвалу про відкладення ухвалення та проголошення рішення у судовому засіданні на 06.11.2025 на 10:30 год /т. 2 а.с. 69-71/. 
Відмовляючи у задоволенні клопотання позивача про повернення на стадію підготовчого провадження суд першої інстанції (мотиви викладені у рішенні від 06.11.2025) зазначив, що повернення до стадії підготовчого провадження у цій справі призведе до порушення принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, надасть одній зі сторін у справі, а саме позивачу, значну процесуальну перевагу, що є неприпустимим зважаючи на принципи господарського судочинства.
Отже, місцевим господарським судом надано належну оцінку доводам позивача щодо необхідності повернення до стадії підготовчого провадження та встановлено відсутність виняткових і вагомих обставин, які б об`єктивно унеможливлювали реалізацію ним своїх процесуальних прав у межах уже проведеного підготовчого провадження.
Колегія суддів враховує, що сама по собі необхідність подання додаткових доказів не може розцінюватися як безумовна підстава для повернення до стадії підготовчого провадження, оскільки інше призвело б до нівелювання значення процесуальних стадій та створило б можливість для зловживання процесуальними правами.
Зважаючи на зазначене вище доводи апеляційної скарги в цій частині зводяться до незгоди з процесуальним рішенням суду першої інстанції та не спростовують висновків про відсутність правових підстав для повернення до стадії підготовчого провадження.
Відповідно до статей 74, 76 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з статтею 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин апеляційний господарський суд вважає, що скаржник не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог та заперечень. Рішення Господарського суду Волинської області від 06 листопада 2025 року у справі № 903/587/25 відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.
Згідно з частиною 1 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Як вбачається з пункту 1 частини 3 статті 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до пункту 2 частини 1, пункту 2 частини 4 статті 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
У зв`язку із залишенням без задоволення апеляційної скарги, судові витрати на сплату судового збору в розмірі 7 267,20 грн за подання апеляційної скарги та 15 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу відповідно до статті 129 ГПК України залишаються за апелянтом.
Керуючись ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Еско Централь" - залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду Волинської області від 06 листопада 2025 року у справі №903/587/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.
Справу № 903/587/25 повернути до Господарського суду Волинської області.

Повну постанову складено "12" лютого 2026 р.

Головуючий суддя Крейбух О.Г. 

Суддя   Павлюк І.Ю. 

Суддя   Тимошенко О.М.