ПОСТАНОВА 
Іменем України

07 квітня 2026 року         м. Кропивницький

справа № 398/6078/23
провадження № 22-ц/4809/246/26 

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого судді – Дуковського О.Л. (суддя - доповідач),
суддів – Дьомич Л.М., Письменного О.А., 
учасники справи:
позивач – АТ «Акцент Банк»
відповідач –  ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката  Павленка Сергія Валерійовича, який представляє інтереси АТ «Акцент Банк»,на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 вересня 2025 року за позовом АТ «Акцент Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

29.11.2023 АТ «АКЦЕНТ БАНК» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 22.08.2018 ОСОБА_2 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_2 станом 24.10.2023 має заборгованість у розмірі 50 505,13 грн, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 32 945,16 грн та заборгованості за відсотками в сумі 17 559,97 грн. У зв`язку з цим позивач просить стягнути з ОСОБА_2 суму заборгованості за кредитними договорами та витрати по сплаті судового збору. 
Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09.09.2025 позов АТ «АКЦЕНТ БАНК» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «АКЦЕНТ БАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 22.08.2018 станом на 24.10.2023 у розмірі 32 945 (тридцять дві тисячі дев`ятсот сорок п`ять) гривень 16 копійок, яка складається з заборгованості за кредитом та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1750 (одна тисяча сімсот п`ятдесят) гривень 81 копійка. У іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції адвокат  Павленко С.В., який представляє інтереси АТ «Акцент Банк»,подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухваленим при неповному з`ясуванні обставин у справі, невідповідності висновків суду встановленим обставинам у справі, з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги АТ «Акцент Банк» задовольнити у повному обсязі.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Справу розглянуто апеляційним судом відповідно до ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.
Статтею 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Судове рішення, ухвалене судом першої інстанції, відповідає вищезазначеним вимогам.
Так, частково задовольняючи позовні вимоги районний суд зазначив, що на час отримання кредитних коштів і нарахування АТ«АКЦЕНТ-БАНК» заборгованості по відсотках, були відсутні погоджені з ОСОБА_2 такі умови кредитування,а тому банк не довів, що саме надані ним Умови та Правила ОСОБА_2 мав на увазі, підписуючи анкету-заяву позичальника та відповідно брав на себе зобов`язання зі сплати відсотків за користування кредитом.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.
Так, судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що 31.12.2013 ОСОБА_2 з метою отримання банківських послуг звернувся до АТ «А-БАНК», у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК» від 31.12.2013.
Згідно вказаної Анкети-заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що вказана заява разом з Умовами та правилами і Тарифами становлять договір про надання банківських послуг.
Згідно копії довідки за картами, на ім`я ОСОБА_2 відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано наступні карки: № НОМЕР_2 , строком дії до травня 2022 року, № НОМЕР_3 , строком дії до листопада 2022 року, № НОМЕР_4 , строком дії до грудня 2024 року та № НОМЕР_5 , строком дії до червня 2027 року.
Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, загальна сума заборгованості ОСОБА_2 станом на 22.10.2023 становить 50 505,13 грн, та складається з: заборгованості за кредитом в сумі 32 945,16 грн та заборгованості за відсотками в сумі 17 559,97 грн. 
Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_6 від 17.01.2024 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.
Відповідно до матеріалів спадкової справи №178/2024 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 з заявою про прийняття спадщини після смерті останнього звернулась його дружина ОСОБА_1 . 
Ухвалою суду від 05.05.2025 до участі у справі залучено правонаступника відповідача – ОСОБА_1 .
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до частини першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, зокрема, крім основної заборгованості за кредитом (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за користування кредитними коштами (заборгованість за відсотками).
Відповідач ОСОБА_1 підписання ОСОБА_2 анкети-заяви б/н від 22.08.2018 не оспорює, однак категорично не погоджується з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, в частині стягнення відсотків за користування кредитом.
Судом встановлено, що у анкеті-заяві позичальника від 31.12.2013, яку було підписано ОСОБА_2 , процентна ставка не зазначена, матеріали справи не містять підтверджень, що саме той витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, на які посилається позивач, розумів ОСОБА_2 та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов, а також те, що вказані документи на момент отримання ОСОБА_2 кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування.
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.
До такого висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15).
У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови, що розміщені на офіційному сайті позивача, змінювалися самим АТ "АКЦЕНТ-БАНК" з часу виникнення спірних правовідносин (22.08.2018) до моменту звернення до суду з указаним позовом (29.11.2023), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов у будь-якій редакції, що найбільш сприятлива для задоволення позову.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані ОСОБА_2 умови, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, наданий банком витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із ОСОБА_2 кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.
Зазначені вимоги позову про стягнення заборгованості за відсотками не можуть бути задоволені у зв`язку з їх безпідставністю через відсутність передбаченого обов`язку ОСОБА_2 щодо їх сплати позивачу у анкеті-заяві від 31.12.2013, оскільки витяг з Умов та Правил, який викладений на банківському сайті не може вважатися складовою частиною кредитного договору.
Долучений позивачем до позовної заяви паспорт споживчого кредиту, який підписаний ОСОБА_2 22.08.2018, хоча й містить умови щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, однак не є належним доказом зобов`язання боржника їх сплачувати, оскільки істотні умови договору про споживчий кредит повинні бути зафіксовані в самому кредитному договорі, а не в його паспорті.
Крім того, наданий позивачем паспорт споживчого кредиту містить умови кредитного продукту за карткою «Універсальна» та Універсальна Gold». Відомостей про те, яку саме з цих карток було видано ОСОБА_2 , матеріали справи не містять.
Тобто, на час отримання кредитних коштів і нарахування АТ«АКЦЕНТ-БАНК» заборгованості по відсотках, були відсутні погоджені з ОСОБА_2 такі умови кредитування.
За таких обставин, банк не довів, що саме надані ним Умови та Правила ОСОБА_2 мав на увазі, підписуючи анкету-заяву позичальника, та відповідно брав на себе зобов`язання зі сплати відсотків за користування кредитом.
При цьому, як вбачається з копії виписки по картці, рахунок НОМЕР_7 , відкритій на ім`я ОСОБА_2 , останній активно користувався кредитними коштами та частково здійснював погашення заборгованості. 
Відповідно ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що районний суд прийшов до обґрунтованого висновку, що з відповідача ОСОБА_1 , як правонаступника ОСОБА_2 , на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в сумі 32 945,16 грн, а позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками задоволенню не підлягають.
Доводи апеляційної скарги також не спростовують встановлених судом фактичних обставин, суперечать наведеним нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини і були правильне застосовані районним судом і не вказують на порушення норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
За змістом ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд –

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу адвоката  Павленка Сергія Валерійовича, який представляє інтереси АТ «Акцент Банк» - залишити без задоволення. 
Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 вересня 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя: О.Л. Дуковський

Судді: Л.М. Дьомич

О.А. Письменний