П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/7804/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Салюк П.І. 
Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю. 
12 березня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Сторчака В. Ю. 
суддів: Граб Л.С.  Матохнюка Д.Б. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіейшн нью техноложіс" на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом Хмельницького обласне відділення фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіейшн нью техноложіс" про стягнення адміністративно-господарської санкцій та пені, 
В С Т А Н О В И В :
Хмельницьке обласне відділення фонду соціального захисту осіб з інвалідністю звернулось до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіейшн нью техноложіс" про стягнення адміністративно-господарської санкцій та пені.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 липня 2025 року позов задоволено.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіейшн нью техноложіс" на користь Хмельницького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю заборгованість в сумі 555499 грн. 49 коп., з яких: адміністративно-господарські санкції у розмірі 549999 грн. 49 коп. та пеня за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 5500 грн. 00 коп.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідно до Розрахунку, норматив щодо працевлаштування осіб з інвалідністю у 2024 році у відповідача визначено у кількості 1 особа з інвалідністю, у зв`язку з чим позивач розрахував суму адміністративно-господарських санкцій в розмірі 549999,49 грн, яку відповідачу необхідно було самостійно сплатити до Державного бюджету України до 15.04.2025.
У зв`язку із несплатою нарахованої суми адміністративно-господарських санкцій в розмірі 549999,49 грн. позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 5500,00 грн.
Вважаючи, що відповідач не виконав зазначений обов`язок, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для задоволення позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.
Нормами частин 1, 2 статті 19 Закону №875-XII визначено, що Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 4 відсотки середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.
Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті та з урахуванням вимог статті 18 цього Закону, і здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативу робочих місць. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.
Згідно з частинами 1, 2 статті 20 Закону №875-XII підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.
Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.
Згідно з ч. 11 ст. 19 Закону №875-XII, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, здійснює перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі шляхом його зарахування.
Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи зі 120 відсотків річних облікових ставок Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.
Суд першої інстанції обгрунтовано відхилив доводи відповідача про те, що середньооблікова кількість штатних працівників на підприємстві відповідача саме з липня 2024 року становила 7,57 особи (відповідач посилається на розрахунок: (5 + 5 + 5 + 9 + 9 + 10 + 10) / 7 = 7,57 особи), оскільки до матеріалів справи відповідачем не було додано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували достовірність цього розрахунку або фактичну кількість працівників у зазначений період.
Щодо твердження відповідача, що "АВІЕЙШН НЬЮ ТЕХНОЛОЖІС" були створені відповідні робочі місця для працевлаштування людини з інвалідністю, про що свідчить копія наказу № 6-шр від 19.08.2024 року, штатний розпис з 20.08.2024 року, тобто, створивши робоче місце для працевлаштування людей з інвалідністю ТОВ "АВІЕЙШН НЬЮ ТЕХНОЛОЖІС" самостійно зайнялось пошуком кандидатів на відповідну посаду (було створено 2 робочих місця, що доводить наступне: в липні було фактично 10 працюючих працівників, а згідно наказу № 6-шр від 19.08.2024 року створено робочі місця для 13 працівників), суд вірно вказав, що відповідно до пункту 4 частини 3 статті 50 Закону України "Про зайнятість населення", роботодавці зобов`язані своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).
Згідно з пунктом 1.5 розділу І Порядку подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" затверджено Наказом Міністерства економіки України 12 квітня 2022 року № 827-22, форма № 3-ПН заповнюється та подається роботодавцем до філії міжрегіонального/регіонального центру зайнятості (або до міського, районного, міськрайонного центру зайнятості - до дати припинення їхньої діяльності) (далі - центр зайнятості) незалежно від місцезнаходження роботодавця з дня виникнення в нього потреби в підборі працівників та/або з дати відкриття вакансії, але не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення нового робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.
Таким чином, належним і передбаченим законодавством способом здійснення пошуку працівників, зокрема осіб з інвалідністю, є звернення роботодавця до територіальних органів центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції. Це звернення має оформлюватися шляхом подання відповідної звітності про наявні вакансії, а саме - форми №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)". Зазначену форму затверджено наказом Міністерства економіки України від 12 квітня 2022 року №827-22. Подання цієї форми є необхідною умовою для забезпечення відкритості вакансій, у тому числі для осіб з інвалідністю, а також свідчить про дотримання роботодавцем вимог чинного законодавства щодо працевлаштування таких осіб.
Окрім цього, відносно посилання скаржника на те, що ним було направлено звіт за формою № 3-ПН поштовим відправленням, судом встановлено, що згідно з наданою копією звітності за зазначеною формою, вона не містить критично важливих реквізитів, які б свідчили про фактичне отримання документа уповноваженим органом. Зокрема, у звіті відсутні дата прийняття інформації про попит на робочу силу (вакансії) відповідним територіальним органом, а також підпис відповідальної посадової особи центру зайнятості, яка підтверджує прийняття такої звітності. Відтак суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено належним чином факт подання та прийняття звіту за формою №3-ПН згідно з вимогами чинного законодавства.
Апелянт також посилається на те, що в 2024 році ним було працевлаштовано працівника на посаду юриста, який в 2024 році звернувся до МСЕК про встановлення йому статусу інвалідності і якого 29.12.2024 року було направлено на оцінювання, яка була йому встановлена 23.01.2025 році.
З даного приводу судом встановлено, що відповідно до наказу № 19 про прийняття на роботу від 13.09.2024 року, ОСОБА_1 було офіційно працевлаштовано на посаду юриста до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіейшн нью техноложіс". Разом із тим, з наданих матеріалів справи вбачається, що інвалідність вказаному працівнику була встановлена лише 23.01.2025 року, тобто вже у 2025 календарному році. Таким чином, відповідач не може зараховувати цього працівника до виконання нормативу щодо працевлаштування осіб з інвалідністю саме за 2024 рік, оскільки на момент завершення звітного періоду у 2024 році такий статус працівником ще не був отриманий.
Отже, зважаючи на встановлені у даній справі обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач не надав достатніх доказів вжиття залежних від нього передбачених законодавством заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим нормативам, тобто заходів для недопущення правопорушення, і таких не встановив суд. Відтак, позовні вимоги Хмельницького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку і, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Щодо інших доводів скаржників, колегія суддів зазначає, що у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії», заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 липня 2025 року відповідає.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Апеляційний суд вважає, що Хмельницький окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіейшн нью техноложіс" залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 липня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Сторчак В. Ю.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Граб Л.С.    Матохнюк Д.Б.