Справа №585/319/26 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Машина І. М.	
Номер провадження 33/816/1033/26 	Суддя-доповідач Басова В. І. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
Іменем України

20 квітня 2026 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Сумського апеляційного суду Басова В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Суми апеляційну скаргу захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Шунько Олексія Григоровича на постанову Роменського міськрайонного суду Сумської області від 09 лютого 2026 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчення водія НОМЕР_1 ,
визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 665 грн. 60 коп.
встановила:
Постановою судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 09 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за те, що 20.01.2026 о 23:00:00 в м. Ромни, вул. Прокопенка він керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння, різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя, від огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України. 
Не погодившись з вказаним судовим рішенням, захисник Шунько О.Г. в інтересах ОСОБА_1 , звернувся з апеляційною скаргою та просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу правопорушення у діях його підзахисного .
В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною, ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, принципів верховенства права та стандартів справедливого судового розгляду.
Апелянт зазначає, що суд фактично обмежився формальним відтворенням матеріалів справи, не здійснивши повного та всебічного дослідження обставин. Зокрема, не перевірено дотримання вимог ст. 266 КУпАП щодо порядку проведення огляду на стан сп`яніння. У матеріалах справи відсутній аналіз: чи пропонувався огляд у медичному закладі; чи забезпечено належну відеофіксацію; чи роз`яснено права та наслідки відмови. Сам запис у протоколі про «відмову» не є достатнім доказом.
Суд не проаналізував відеозапис та не встановив, чи підтверджує він саме відмову від законної процедури огляду, фактично ототожнивши складення протоколу з доведеністю вини. 
Також апелянт зазначає, що у справі залишилися неусунутими суттєві сумніви щодо: дотримання процедури огляду; законності вимог поліцейського; фактичних обставин відмови. Суд не надав належної оцінки цим обставинам і не мотивував своє рішення належним чином.
Будучи у відповідності до вимог ст.ст.268, 277-2 і 294 КУпАП своєчасно сповіщеними у встановленому законом порядку про дату і місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 та його захисник Шунько О.Г. в судове засідання не з`явились.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності зазначених осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду.
Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах поданих доводів, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її скасування.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом дотримано.
Відповідно до п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність як за керування, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У відповідності до п. 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року № 1413/27858 (далі - Інструкція) ознаками алкогольного сп`яніння є, зокрема: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Згідно п.6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:
поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність) (далі - спеціальні технічні засоби);
лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до п.7 Розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).
Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому законом порядку огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває у стані, зокрема, алкогольного сп`яніння, згідно із ознаками такого стану.
Як убачається з матеріалів справи, постановою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 09 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові водія транспортного засобу від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Висновки суду першої інстанції ґрунтуються на належних і допустимих доказах, яким суд надав оцінку відповідно до вимог ст. 252 КУпАП.
Зокрема, вина ОСОБА_1 підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 571404 від 20 січня 2026 року, у якому зафіксовано, що 20.01.2026 о 23:00:00 в м. Ромни, вул. Прокопенка водій керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння, різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя, від огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився;
- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, переглянутим і апеляційним судом, з якого убачається рух о 23 год 27 хв та зупинка транспортного засобу AUDI A4, н.з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , при перевірці документів , на питання поліцейського, чи є ОСОБА_1 військовим, останній відповів, так. Під час спілкування працівником поліції у водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота. Запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я. Водій ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, що зафіксовано на відео. Працівниками поліції було роз`яснено наслідки такої відмови, повідомлено, що справа буде розглядатися в Роменському міськрайонному суді 30 січня 2026 року та складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. ОСОБА_1 підписав протокол та отримав його копію. 
Відеозапис із нагрудної камери інспектора поліції, який значиться як додаток до протоколу про адміністративне правопорушення, і у відповідності до положень ст.251 КУпАП є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення, не містить ознак монтажу чи інших недоліків, з нього достатньо повно убачаються детальні обставини вчинення ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення, що цілком підставно було ураховано суддею першої інстанції при розгляді справи.
Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції обмежився формальним відтворенням матеріалів справи без належного дослідження доказів, апеляційний суд вважає необґрунтованим, оскільки з матеріалів справи вбачається, що суд дослідив протокол про адміністративне правопорушення, відеозапис події, а також надав їм оцінку в сукупності відповідно до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення. Крім того, такі доводи були додатково перевірені судом апеляційної інстанції, який самостійно дослідив відеозапис.
Твердження захисника про порушення порядку проведення огляду на стан сп`яніння апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки з відеозапису достовірно встановлено, що працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я, чим дотримано вимоги ст. 266 КУпАП.
Посилання апелянта на відсутність належної відеофіксації апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки наявний у матеріалах справи відеозапис є безперервним, відображає обставини зупинки транспортного засобу, спілкування працівників поліції з водієм, виявлення ознак сп`яніння, пропозицію пройти огляд та чітко фіксує відмову від нього.
Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено права та наслідки відмови від проходження огляду, спростовуються цим же відеозаписом, з якого вбачається, що працівники поліції повідомили водію про правові наслідки такої відмови, зокрема про складання адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП та направлення справи до суду.
Посилання у апеляційній скарзі на те, що сам запис у протоколі про «відмову» не може бути достатнім доказом, загалом є слушним, однак у даному випадку вина ОСОБА_1 підтверджується сукупністю належних і допустимих доказів, зокрема відеозаписом, які узгоджуються між собою та взаємно доповнюють один одного.
Апеляційний суд враховує, що відповідно до правозастосовної практики та змісту ч. 1 ст. 130 КУпАП, відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння за наявності законної вимоги поліцейського та дотримання встановленої процедури утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, незалежно від того, чи перебувала особа фактично у стані сп`яніння.
Стосовно доводів апелянта про наявність неусунених сумнівів щодо дотримання процедури огляду, законності вимог поліцейського та фактичних обставин відмови, апеляційний суд зазначає, що такі сумніви є припущеннями та не підтверджуються жодними належними і допустимими доказами. Натомість матеріали справи містять достатній обсяг узгоджених між собою доказів, які свідчать про дотримання працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП. 
Таким чином, наведені апелянтом доводи не містять підстав для висновку про незаконність або необґрунтованість постанови суду першої інстанції та не можуть бути підставою для її скасування.
Враховуючи такі обставини, апеляційний суд вважає, що постанова Роменського міськрайонного суду Сумської області від 09 лютого 2026 року ухвалена з додержанням вимог матеріального та процесуального права, є законною й обґрунтованою, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, апеляційним судом не встановлені.
Інші доводи апеляційної скарги є формальними та не спростовують висновків суду першої інстанції, який повно, всебічно й об`єктивно дослідив матеріали справи та обґрунтовано встановив наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що полягає у відмові водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Обставин, які б свідчили про необхідність закриття провадження, під час апеляційного розгляду не встановлено. Невизнання вини розцінюється судом як обрана лінія захисту з метою уникнення відповідальності.
Відповідно до ст. 294 КУпАП, за результатами апеляційного розгляду суд має право залишити постанову без змін, а скаргу — без задоволення, або скасувати чи змінити постанову.
Оцінивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстав для його скасування чи зміни немає. У зв`язку з цим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову — без змін.
Керуючись статтями 294, 295 КпАП України,
постановила:
Апеляційну скаргу захисника Шунько Олексія Григоровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Роменського міськрайонного суду Сумської області від 09 лютого 2026 року залишити без задоволення, а постанову Роменського міськрайонного суду Сумської області від 09 лютого 2026 року, без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя 	Басова В. І.