г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області	

Справа № 213/6316/25
Номер провадження 2-о/213/34/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2026 року         м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі? ? головуючого судді Хмельової С.М., 
присяжних Усатенко Л.В., Чуб О.Є.,
за участю секретаря судового засідання Ємельянцевої Т.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого позовного провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник – ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Центрально-Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про оголошення фізичної особи померлою,
ВСТАНОВИВ:
До Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської звернулася ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Стрикун А.С., із заявою про оголошення померлим сина заявниці ОСОБА_5 , який з 27 лютого 2025 року рахується зниклим безвісти за особливих обставин. 
Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_5 проходив військову службу за призовом по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 Збройних Сил України на посаді стрільця-помічника гранатометника 1 штурмового відділення 1 штурмового взводу 1 штурмової роти у військовому званні «солдат».
За час проходження військової служби останній брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у звязку з військовою агресією РФ проти України.
13.03.2025 на адресу ОСОБА_1 з ІНФОРМАЦІЯ_1 надіслане повідомлення про зниклого безвісти, відповідно до якого солдат ОСОБА_5 зник безвісти (за особливих обставин) 27.02.2025 року внаслідок артилерійського обстрілу в напрямку Борки, Курської області, Російської Федерації по ПВ «ШЕВА» північ Гуєво Курської області рф. 
За даним фактом ОСОБА_1 подано заяву про вчинення кримінального правопорушення та відділенням поліції №7 КРУП ГУ НП в Дніпропетровській області відкрито кримінальне провадження, розпочато досудове розслідування. Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення – ч.1 ст.115 КК України. 
На даний час факт загибелі ОСОБА_5 у позасудовому порядку не встановлений, тіло не знайдене.
За фактом зникнення безвісти солдата ОСОБА_5 та інших військовослужбовців у
військовій частині НОМЕР_1 було проведене службове розслідування, яким встановлено, що 27.02.2025 о 05.16 – 05.45 годині відбувся артилерійський обстріл (122 мм, 7 од.) з напрямку н.п. Боркі Курської області (РФ) по ПВ «Шева» на північ н.п. Гуєво Кірської обл. (РФ), внаслідок чого пропали з поля зору та перестали виходити на зв`язок група військовослужбовців, в тому числі солдат ОСОБА_6 . Неправомірних діянь з боку солдата ОСОБА_5 службовим розслідуванням не встановлено. Фактів перебування солдата ОСОБА_5 у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, порушення ним правил особистої безпеки, чи вчинення адміністративного або кримінального правопорушення службовим розслідуванням не встановлено. Тіло солдата ОСОБА_5 не знайдене. Проведення пошукових заходів фактично унеможливлюється тим, що на даний час тривають бойові дії, а територія (місцевість), де зник безвісти солдат ОСОБА_5 не перебуває під контролем ЗСУ.
Для проведення державної реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_5 , заявницею ОСОБА_1 подавалась відповідна заява до органу ДРАЦС, проте у проведенні державної реєстрації смерті громадянина ОСОБА_5 та видачі свідоцтва про смерть було відмовлено.
Оголошення ОСОБА_5 померлим необхідне заявниці для реалізації нею спадкових прав, призначення пенсії по втраті годувальника, а також призначення та виплати заявниці і дітям ОСОБА_5 одноразової грошової допомоги, передбаченої законодавством. 
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду справи повідомлені своєчасно і належним чином
Представник заявниці - ОСОБА_2 подав заяву до суду про розгляд справи без його участі та без участі заявниці. Вимоги підтримують у повному обсязі. 
Заінтересована особа - Центрально-Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про причину неявки свого представника не повідомили, будь яких заяв клопотань не направили, пояснення у справі не надали. 
Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України надав пояснення по справі, в якому вказав, що задоволення заяви ОСОБА_1 у порядку окремого провадження, і оголошення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлим, на їх думку, безпосередньо впливатиме на права та обов`язки його спадкоємців, а також на їхнє право на отримання одноразової грошової допомоги, що свідчить про наявність спору про право.
Звертають увагу суду на те, що син заявниці визнаний зниклим безвісти за особливих обставин внаслідок участі у бойових діях на території Курської області російської федерації. Тому заява про оголошення ОСОБА_5 померлим має розглядатися з дотриманням положень ч. 2 ст. 42 ЦК України. Проте заявниця, звертаючись до суду із заявою про оголошення померлим свого сина, посилається на ст. 46 ЦК України, у ч. 2 якої йдеться про можливість оголошення зниклої безвісти у зв`язку з воєнними діями особи померлою після спливу, щонайменше, 6-місячного строку з дня закінчення таких воєнних дій, а не з дати зникнення безвісти такої особи.
Воєнні дії на території, де зник безвісти син заявниці, не завершились, відлік шестимісячного строку не розпочався, тому, на їх думку, відсутні підстави для оголошення ОСОБА_5 померлим, а звернення з даною заявою є передчасним. 
Також вказують, що не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною.
Окрім того представник вказує, що під час розгляду справи потрібно визначити часові характеристики ведення бойових дій в районі зникнення солдата ОСОБА_5 в н.п. Боркі, Курської області, рф та врахувати їх при вирішенні справи.? ? 
Від заінтересованої особи Військової частини НОМЕР_1 надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника. Щодо вирішення питання про оголошення померлим ОСОБА_1 - покладаються на розсуд суду. 
Заінтересовані особи  ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про причини неявки не повідомили, своїх пояснень по справі не надали.

За таких обставин суд вважає можливим розгляд справи за відсутності учасників справи.
Ухвалою суду від 12 грудня 2025 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 
Ухвалою суду від 12 січня 2026 року залучено в якості заінтересованої особи Міністерство оборони України.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область. Його батьками у свідоцтві про народження зазначені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Шлюб між батьками ОСОБА_9 розірвано 28.03.1977 року. 
25.08.1979 року заявниця зареєструвала шлюб з ОСОБА_10 та змінила прізвище на « ОСОБА_11 ». Прізвище та по батькові її сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , змінено на « ОСОБА_5 », що видно із копії свідоцтва про зміну прізвище, імені та по батькові, виданого 09 липня 1992 року. 
ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Місце проживання ОСОБА_5 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Остання після укладених шлюбів має прізвище ОСОБА_14 . 
Із довідки від 15.04.2025 видно, що ОСОБА_5 перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 . 16.05.2025 року ОСОБА_5 отримав статус учасника бойових дій. Останній в період часу з 23.02.2025 по 28.02.2025 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, перебуваючи в Суджанському районі Курської області рф, що підтверджується довідкою №03-19/4454, виданою 15.04.2025 військовою частиною НОМЕР_1 .
Із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15.03.2025 №335 видно, що на підставі наказу від 28.02.2025 №366 було проведено службове розслідування з метою встановлення причин, умов та обставин зникнення безвісти солдат військової частин НОМЕР_1 , в тому числі стрільця – помічника гранатометника 1 штурмового відділення. 1 штурмового взводу 1 штурмової роти військової частинип НОМЕР_1 солдата ОСОБА_15 . 
Службовим розслідуванням встановлено, що 27.02.2025 о 05.16 – 05.45 годині відбувся артилерійський обстріл (122 мм, 7 од.) з напрямку н.п. Боркі Курської області (РФ) по ПВ «Шева» на північ н.п. Гуєво Кірської обл. (РФ), внаслідок чого пропали з поля зору та перестали виходити на зв`язок група військовослужбовців, яки виконували бойові завдання на вказаній локації, в тому числі стрілець – помічник гранатометника 1 штурмового відділення 1 штурмового взводу 1 штурмової роти військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_6 . Через активну протидію вороа здійснити їх пошук та евакуацію не виявилось можливим. Пошукові заходи з використанням засобів аеророзвідки результатів не дали.
Також розслідуванням встановлено, що військовослужбовець ОСОБА_5 перебував у засобах індивідуального захисту, ознак алкогольного сп`яніння не виявлено, виконував бойове завдання згідно бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 №279дск від 23.03.2025, на виконання вимог бойових розпоряджень ГК ЗСУ від 16.09.2024 №17229, командувача УВ «Курськ» від 06.01.2025 №1/к/174т/БР, командира військової частини НОМЕР_2 від 07.01.2025 №33т, командира військової частини НОМЕР_1 від 07.01.2025 №46дск для виконання бойових (спеціальних) завдань із захисту національних інтересів і територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії РФ проти України, дій на лінії бойового зіткнення з противником.
Неправомірних діянь з боку солдата ОСОБА_5 службовим розслідуванням не встановлено.
Причинами та умовами, що призвели до зникнення безвісти (за особливих оставин) солдата ОСОБА_5 є ведення бойових дій, зокрема виконання бойового завдання (наказу, розпорядження) щодо здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі збройної агресіє РФ проти України та не пов`язане з нещасним випадком, професійним захворюванням, аварією, вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення, а також не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного чи іншого сп`яніння, не було спричинено шляхом самокалічення чи завдання собі іншого тілесного ушкодження.
Вина та порушення нормативно-правових актів, інших актів законолавства України з боку військовослужбовців відсутні. 
За результатами службового розслідування солдат ОСОБА_5 вважається зниклим безвісти (за особливих обставин). Службове розслідування було закінчене.
13.03.2025 за вих. №6/1636 на адресу ОСОБА_1 за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 надіслане повідомлення про зниклого безвісти, відповідно до якого солдат ОСОБА_5 , 1975 р.н., стрілець-помічник гранатометника штурмового відділення штурмового взводу штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , зник безвісти (за особливих обставин) 27.02.2025 року внаслідок артилерійського обстрілу в напрямку Борки, Курської області, Російської Федерації по ПВ «ШЕВА» північ Гуєво Курської області рф. Зник з поля зору та перестав виходити на зв`язок.
За даним фактом ОСОБА_1 13.03.2025 подано заяву про вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до Витягу з ЄРДР за фактом зникнення безвісти ОСОБА_5 проводиться досудове розслідування за ч.1 ст.115 КК України, відомості по якому внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12025041740000083 від 13 березня 2025 року. 
В Єдиному реєстрі осіб, зниклих безвісти за особливих обставин наявні дані про реєстрацію відомостей стосовно військовослужбовця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно даних Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими, номер витягу: 2025-92-7002, в інформаційній системі з питань поводження з військовополоненими 16 грудня 2025 року на підставі запиту ОСОБА_3 внесені дані про ОСОБА_5 . 
Для проведення державної реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_5 , представником ОСОБА_1 – адвокатом Стрикун А.С. було подано відповідну заяву до органу ДРАЦС. Листом від 17.10.2025 Центрально-Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомив про відсутність зареєстрованого на території України актового запису про смерть ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . У зв`язку із відсутністю лікарського документу, що підтверджує факт смерті останнього, було відмовлено у проведені державної реєстрації смерті та запропоновано звернутися до суду.

Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У частині 2 цієї статті передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, в тому числі, про оголошення фізичної особи померлою.
Оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку.
У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю.
Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність.
Законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну.
Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
За змістом частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
У частині першій статті 46 ЦК України міститься загальна норма: «фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років» - та дві спеціальні: «якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців» та «за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру».
У частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге).
Згідно із частиною першою статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Згідно із частинами першою, третьою та четвертою статті 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.
Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Строк, що визначений у півмісяця, дорівнює п`ятнадцяти дням. Якщо закінчення строку, визначеного місяцем, припадає на такий місяць, у якому немає відповідного числа, строк спливає в останній день цього місяця.
Строк, що визначений тижнями, спливає у відповідний день останнього тижня строку.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України (другий сенат) від 18 червня 2020 року № 5-р(ІІ)/2020 принцип верховенства права (правовладдя) вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): «закон пізніший має перевагу над давнішим» (lex posterior derogat priori); «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex specialis derogat generali); «закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим» (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 лютого 2023 року у справі № 910/18214/19 також звертала увагу на співвідношення між загальною та спеціальною нормою. Так, спеціальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у певних випадках, визначених такою нормою права, а загальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у всіх випадках, крім тих, на які поширюється гіпотеза спеціальної норми. Тому загальна та спеціальна норми не суперечать одна одній, а встановлюють системне законодавче регулювання.
Законодавець запроваджує спеціальну цивільно-правову норму з метою конкретизації, деталізації та диференціації правового регулювання цивільних відносин в межах їх загального роду. Спеціальна норма походить від загальної і тісно з нею пов`язана.
Відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії рф проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до частини другої статті 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 врахувала, що приписи частини другої статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким.
Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану»).
За змістом статті 1 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України»:
- воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень;
- бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння);
- воєнні дії - організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України;
- район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.
Відповідно бойові дії є однією із форм воєнних дій. Ці категорії співвідносять як ціле (воєнні дії) та частина (бойові дії). Тому воєнні дії, які законодавець згадує у частині другій статті 46 ЦК України, не обмежуються лише бойовими діями.
Законодавець у 2018 році вніс зміни до частини другої статті 46 ЦК України, доповнивши частини другу і третю статті 46 після слів «воєнними діями» словами «збройним конфліктом».
Із пояснювальної записки до проєкту Закону про правовий статус осіб, зниклих безвісти: «Беручи до уваги триваючий збройний конфлікт на території України та його наслідки як для населення в цілому, так і для окремих осіб, найбільш доцільним є прийняття окремого закону, який визначатиме правовий статус осіб, зниклих безвісти, та забезпечуватиме правове регулювання відносин, пов`язаних з обліком цих осіб та їх розшуком, з метою максимального подолання руйнівних наслідків конфлікту».
Збройний конфлікт - це збройне зіткнення між державами (міжнародний збройний конфлікт, збройний конфлікт на державному кордоні) або між ворогуючими сторонами в межах території однієї держави, як правило, за підтримки ззовні (внутрішній збройний конфлікт) (пункт 7 частини першої статті 1 Закону України від 21 червня 2018 року № 2469-VIII «Про національну безпеку України»).
Велика Палата Верховного Суду? ? у постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22? ? наголосила на тому, що законодавець розмежовує категорії «воєнні дії», «збройний конфлікт» і «воєнний стан». Частина друга статті 46 ЦК України послуговується категоріями «воєнні дії» і «збройний конфлікт», а не «воєнний стан». Тому немає підстав пов`язувати початок перебігу строків, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, із введенням, припиненням або скасуванням воєнного стану в Україні.
Велика Палата Верховного Суду для з`ясування змісту припису речення другого частини другої статті 46 ЦК України «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» використала телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норми права.
Телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норм права зосереджується на цілі та призначенні законодавчого припису, враховуючи права й законні інтереси суб`єктів і суспільні інтереси.
Мета досліджуваної правової норми полягала у забезпеченні балансу між правовою визначеністю та захистом прав зниклої особи. З одного боку, законодавець хоче запобігти поспішному оголошенню особи померлою, оскільки це може спричинити значні правові наслідки, як-от відкриття спадщини. З іншого - потреба у відновленні правової визначеності стає особливо актуальною у випадках зникнення в умовах активних бойових дій, коли значно зростає ризик загибелі.
Правова мета встановлення спеціальних строків полягає в тому, що визначені частиною другою статті 46 ЦК України два роки від дня закінчення воєнних дій, збройного конфлікту або шість місяців потрібні для розшуку особи та вжиття заходів для її повернення із зони воєнних дій, збройного конфлікту або з інших держав і територій. Дворічний або шестимісячний строки обумовлені тим, що в багатьох випадках під час воєнних дій, збройних конфліктів загибель або зникнення осіб відбувається в умовах невизначеності, на територіях, де тривають активні бойові дії, або в тимчасово окупованих регіонах, що ускладнює вирішення питання розшуку фізичної особи. І навіть за наявності цих строків очевидність щодо зникнення безвісти або загибелі особи може залишатися невідомою. Однак саме для розв`язання таких проблем і застосовуються юридичні фікції.
Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 зауважила, що словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України.
Визначення шести місяців як мінімально потрібного строку відображає необхідність обґрунтованого періоду для пошуку зниклої особи, враховуючи особливі обставини зникнення, зокрема під час активних бойових дій. Встановлення такого строку дозволяє зменшити ймовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою.
Оголошення фізичної особи померлою пов`язується з виникненням у її родичів та інших заінтересованих осіб прав і законних інтересів, як-от: право на спадкування майна, отримання соціальних виплат, призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, припинення шлюбу, припинення зобов`язань, пов`язаних із такою особою, або інші матеріальні чи нематеріальні інтереси, пов`язані зі смертю цієї особи, тощо. Зазначене рішення також має важливе значення для правового статусу членів сім`ї, їх соціального забезпечення та можливості розпоряджатися майном особи, яка була оголошена померлою. Це оголошення має наслідки й для договірних зобов`язань, кредитних відносин і будь-яких інших правочинів, у яких брала участь особа, оскільки це може вплинути на вимоги кредиторів та інші правовідносини, пов`язані із зобов`язаннями.
Велика Палата Верховного Суду вказала, що суд, зважаючи на конкретні обставини справи, повинен застосовувати норми права, які сприяють досягненню справедливого та передбачуваного результату. Правило про мінімальний шестимісячний строк дозволяє використовувати правові приписи до специфічних умов з огляду на активні бойові дії, соціальний контекст і правову невизначеність, яка виникає внаслідок збройної агресії рф.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду наголосила, що законодавець, формуючи припис речення другого частини другої статті 46 ЦК України («з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців»), після слів «шести місяців» завершив речення. Зазначене унаочнює, що правильним є таке тлумачення цього припису, що здійснюватиметься без прив`язки до моменту скасування воєнного стану, припинення воєнних дій, збройного конфлікту як такого на усій території України.
Наведене тлумачення відповідає і європейським стандартам. Так, відповідно до Рекомендації CM/Rec(2009)12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо принципів, які стосуються осіб, зниклих безвісти, та презумпції смерті (прийнята Комітетом Міністрів Ради Європи 09 грудня 2009 року на 1073-му засіданні заступників міністрів), якщо обставини зникнення безвісти особи є такими, що дають підстави для висновку про ймовірність її загибелі, то для подання запиту бажано, щоб час, що минув з моменту зникнення або з моменту отримання останньої звістки про те, що особа жива, становив не більше одного року (пункт 2 принципу четвертого).
Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що стаття 48 ЦК України регулює правові наслідки появи фізичної особи, яка була оголошена померлою. Ця стаття передбачає механізм скасування судом рішення про оголошення фізичної особи померлою у разі, якщо вона з`являється або стає відомою інформація про її місцезнаходження. Завдяки цьому механізму законодавець також прагне забезпечити справедливість, враховуючи потребу в захисті прав людини та її законних інтересів. Стаття 48 ЦК України формує справедливий та розумний баланс між інтересами держави, суспільства та окремих осіб, у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, що є ключовим для функціонування правової системи.
Велика Палата Верховного Суду прийшла до висновку, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість.
Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, який на даний час втратив чинність. У цьому Наказі № 309 зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території.
Велика Палата вказала, що суди можуть використовувати дані, зокрема з Наказу № 309, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України.
Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що обрахування шестимісячного строку, зазначеного у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, від дня припинення або скасування воєнного стану в Україні загалом або закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій її території суперечило б принципу правовладдя (верховенства права) та його складовій - правовій визначеності.
Україна є соціальною, правовою державою (стаття 1); людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (частина перша статті 3 Конституції України).
В Україні визнається і діє принцип верховенства права (стаття 8 Конституції України). Цей принцип є однією з основних засад цивільного судочинства (пункт 1 частини третьої статті 2 ЦПК України). Суд під час розгляду справи керується принципом верховенства права (частина перша статті 129 Конституції України, частина перша статті 10 ЦПК України), на якому має бути засноване судове рішення (частина перша статті 263 ЦПК України).
Одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності. Він вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності правових норм, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності.
Згідно з принципом правової визначеності відрахування шестимісячного строку від дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій території України не забезпечувало б достатньої передбачуваності та сталості правових відносин. В умовах триваючої збройної агресії рф проти України, що супроводжується численними випадками зникнень осіб та постійною нестабільністю, передбачити момент закінчення такої агресії неможливо.? ? 
Велика Палата Верховного Суду наголосила, що під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди.
Відрахування шестимісячного строку з дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту було б непропорційним обмеженням прав та інтересів значної кількості цивільних осіб, членів сімей Захисників і Захисниць України.
Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що у частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на усій території України.
Також не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою.
Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом.
Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення особи померлою від дня настання події, яка спричинила загибель фізичної особи, у разі якщо ця подія відбулася за межами території ведення активних бойових дій, проте є наслідком воєнних дій.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам загалом, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який є у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду прийшла до висновку, що шість місяців мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча й є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних бойових дій.
На підставі бойового розпорядження від 23 березня 2025 року солдата ОСОБА_5 на виконання вимог бойових розпоряджень ГК ЗСУ від 16.09.2024, командувача УВ «Курськ» від 06.01.2025, командира військової частини НОМЕР_2 від 07.01.2025, командира військової частини НОМЕР_1 від 07.01.2025 направлено для виконання бойових (спеціальних) завдань із захисту національних інтересів і територіальної цілісності, відсічі та стримування збройної агресії рф проти України на лінії бойового зіткнення з противником.
Внаслідок артилерійського обстрілу 27.02.2025 останній пропав з поля зору та перестав виходити на зв`язок. 
Згідно з наказом командира військової частни НОМЕР_1 (з основної діяльності) №325 від 15 березня 2025 року, солдат ОСОБА_5 вважається таким, що зник безвісти (за особливих обставин). 
Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою 09 грудня 2025 року. Тож як на момент звернення заявниці до суду з заявою, так і на час розгляду справи сплинув шестимісячний строк, зазначений у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України.
Враховуючи тривалий час відсутності будь-якої інформації, відсутність тіла, а також те, що військовослужбовець ОСОБА_5 зник за обставин, що загрожували йому смертю, є підстави припустити про ймовірну загибель ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , військовослужбовця за призовом по мобілізації, стрільця -помічника гранатометника 1 штурмового відділення 1 штурмового взводу 1 штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , військове звання «солдат», який зник безвісти за особливих обставин 27 лютого 2025 року, приймаючи безпосередню участь у бойових діях, при здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, внаслідок артилерійського обстрілу. Місце смерті: село Гуєво Суджанського району Курської області Російської Федерації.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.
На підставі ст.ст.293,315 ЦПК України, керуючись ст.ст.2,5,10-13,258-259,265,352,354 ЦПК України, ст.ст. 46, 48 ЦК України,? ? суд,

УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник – ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Центрально-Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про оголошення фізичної особи померлою - задовольнити.
Оголосити померлим ОСОБА_5 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , уродженця міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, адреса реєстрації та проживання АДРЕСА_1 , військовослужбовця за призовом по мобілізації, стрільця - помічника гранатометника 1 штурмового відділення 1 штурмового взводу 1 штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , військове звання «солдат» - який зник безвісти за особливих обставин 27 лютого 2025 року, приймаючи безпосередню участь у бойових діях, при здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, внаслідок артилерійського обстрілу. Місце смерті: село Гуєво Суджанського району Курської області російської федерації.
Днем смерті ОСОБА_5 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце народження: Україна, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, ІПН: НОМЕР_3 , вважати ІНФОРМАЦІЯ_9 , місцем смерті - населений пункт Гуєво, Суджанського району, Курська область, російська федерація.
Зобов`язати Центрально-Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, внести актовий запис про смерть ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_3 , в населеному пункті Гуєво, Суджанського району, Курська область, російська федерація на підставі якого видати свідоцтво про смерть останнього.

Роз`яснити, що у разі появи фізичної особи, яку було оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, особою, яку було оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою може бути подано заяву до суду про скасування рішення про оголошення фізичної особи померлою в спосіб, передбачений ст. 309 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заявник: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Представник заявника: ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 . 
Заінтересована особа:? Центрально-Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вул. Свято-Миколаївська, 45, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, код ЄДРПОУ 33355984.
Заінтересована особа: Військова частина? ? НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 
Заінтересована особа:? ? ? Міністерство оборони України, місцезнаходження: 03168, м. Київ, пр. Повітрофлотський, буд.6, РНОКПП НОМЕР_5 .
Заінтересована особа: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_6 .
Заінтересована особа: ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_7 .
Повний текст рішення виготовлено 01 квітня 2026 року.

Суддя          ? ? ? ? Хмельова С.М.

Присяжні         ? ? ? Усатенко Л.В.

? ? ?? Чуб О.Є.