РІШЕННЯ
Іменем України

05 березня 2026 року 	м. Чернігів	справа № 927/1267/25 	

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Кузьменко Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу 
за позовом: Комунального підприємства “Теплокомуненерго” (код ЄДРПОУ 44819434), вул. Ушинського, 23, м. Чернігів,14014
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕКІЛА ГОЛД" (код ЄДРПОУ 40504261), вул. Жилянська, 126/23, кімн. 220, м. Київ, 01032
про стягнення 39 801,31 грн

без виклику представників сторін

Суть спору. Позиції учасників справи, їх заяви і клопотання та процесуальні дії суду щодо розгляду справи.
До Господарського суду Чернігівської області надійшла позовна заява Комунального підприємства “Теплокомуненерго” до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕКІЛА ГОЛД" про стягнення 39801,31 грн заборгованості, з яких 35294,61 грн боргу за теплову енергію, 3657,11 грн пені, 495,68 грн інфляційних нарахувань, 353,91 грн 3% річних.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії № 2-0046 від 01.10.2024.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа № 927/1267/25 була передана на розгляд судді Белову С.В.
Згідно з розпорядженням керівника апарату № 02-01/7/26 від 05.01.2026 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи на підставі п. 6 рішення зборів суддів Господарського суду Чернігівської області від 03.09.2020 та у в`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Белова С.В.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа № 927/1267/25 передана на розгляд судді Кузьменко Т.О.
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 12.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) сторін, встановлено сторонам строки для заяв по суті позовних вимог.
Позивачу та відповідачу ухвала суду від 12.01.2026 була доставлена до їх електронних кабінетів в ЄСІТС 12.01.2026 о 12:17 год., що підтверджується довідками про доставку електронного листа.
В розумінні статті 242 ГПК України сторони належним чином повідомлені про розгляд справи в суді, про встановлені строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив, пояснень, заперечень.
Відповідач своїм правом на подання відзиву у визначений судом строк не скористався, відзиву на позов не надав, як і не надав жодних доказів у справі. Так само від відповідача не надходило клопотань (заяв) і щодо продовження встановленого судом процесуального строку для подання відзиву.
За загальними принципами здійснення судочинства, що також відображені у статтях 13, 14 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності сторін. 
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
За таких обставин, зважаючи на забезпечену можливість реалізації сторонами своїх процесуальних прав сторони у господарському процесі, у тому числі права на судових захист, рішення приймається за наявними матеріалами справи на підставі частини 9 статті 165, частини 2 статті 178 ГПК України.
Будь-яких інших заяв та клопотань від сторін не надходило.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
05.09.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕКІЛА ГОЛД" (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВЄГАРТ ОІЛ" (Орендар) укладено Договір оренди №ВГ-12, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування (в оренду) нежитлові будівлі, адмінбудівля “А-3”, загальною площею 887,3 кв.м., за адресою Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Олександра Довженка, 154Б (далі – Договір оренди).
Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕКІЛА ГОЛД" є власником нежитлової адмінбудівлі в м. Чернігові, по вул. Олександра Довженка (Толстого), буд. 154Г, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.06.2017.
На підставі п. 4.1. Договору оренди №ВГ-12 від 05.09.2024, відповідно до Акту приймання-передачі від 05.09.2024 до Договору оренди №ВГ-12 від 05.09.2024, Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕКІЛА ГОЛД" передало Товариству з обмеженою відповідальністю "ВЄГАРТ ОІЛ" у строкове платне користування адмінбудівлю за адресою: м. Чернігів, по вул. Олександра Довженка (Толстого), буд. 154Б терміном на два роки та одинадцять місяців з моменту прийняття об`єкту за актом приймання-передачі від 05.09.24 (а.с.52).
01.10.2024 між Комунальним підприємством “Теплокомуненерго” Чернігівської міської ради (Теплопостачальна організація), Товариством з обмеженою відповідальністю "ВЄГАРТ ОІЛ" (Споживач-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕКІЛА ГОЛД" (Балансоутримувач/Споживач-2) укладено Договір №2-0046 на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії (далі – Договір №2-0046) (а.с. 10-18). 
Відповідно до п. 1.1-1.3. Договору №2-0046 Теплопостачальна організація бере на себе зобов`язання виробляти, транспортувати та постачати споживачеві теплову енергію для опалення, а споживачі зобов`язуються сплачувати Теплопостачальній організації за теплову енергію за встановленими тарифами/двоставковими тарифами в терміни та на умовах, передбачених договором. 
Тарифи/двоставкові тарифи на теплову енергію змінюються за поданням Теплопостачальної організації до органів державної влади (місцевого самоврядування) за умови їх затвердження (погодження) в установленому діючим законодавством України порядку. Нові тарифи/доставкові тарифи є обов`язковими до застосування та набувають чинності для сторін без укладення додаткових угод. 
Ціна Договору складається з вартості виробництва, транспортування та постачання за Договором теплової енергії. Вартість виробництва, транспортування та постачання за Договором визначається на підставі встановлених тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії та кількості спожитої теплової енергії, визначеної згідно з умовами цього Договору. 
Абонентська плата (умовно-постійна частина тарифу) у разі застосування двоставкових тарифів в опалювальний та міжопалювальний періоди нараховується Теплопостачальною організацією та сплачується споживачами незалежно від наявності чи відсутності засобів (приладів) обліку теплової енергії. 
Відповідно до пунктів 2.1, 2.3. Договору №2-0046 теплова енергія виробляється, транспортується та постачається споживачам для об?єктів, перерахованих у додатку № 1, який є невід`ємною частиною Договору. 
Виробництво, транспортування та постачання теплової енергії здійснюється протягом всього опалювального періоду, рішення про початок та закінчення якого приймається виконавчими органами відповідних органів місцевого самоврядування або органами виконавчої державної влади. 
За умовами пунктів 5.1, 5.5., 5.9. Договору №2-0046 облік споживання теплової енергії проводиться за показаннями засобів (приладів) обліку або розрахунковим методом у відповідно до максимального теплового навантаження, вказаного у додатку № 1 до Договору, встановлених норм споживання (витрат) теплової енергії, а також з урахуванням вимог діючих нормативних-правових актів України (норм, правил і таке інше) в сфері теплопостачання та “Норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні”, затверджених Держжитлокомунгоспом України 14.12.1993. 
Споживачі або один з споживачів, які мають засоби обліку, повинні щомісячно подавати Теплопостачальній організації підписаний та скріплений печаткою одного з споживачів Звіт, в якому відображаються зняті візуально показання засобу (приладу) обліку теплової енергії в одиницях виміру засобу (приладу) обліку теплової енергії. Звіт подається до останнього дня календарного поточного місяця. У випадку, коли останній день календарного поточного місяця збігається з вихідним днем або святковим, то день подання Звіту переноситься на попередній робочий день. В разі ненадання споживачами вказаного Звіту, Теплопостачальна організація має право виконати облік спожитої теплової енергії розрахунковим методом у відповідності до умов Договору. 
У разі щомісячної зміни для Теплопостачальної організації згідно з умовами договору постачання природного газу ціни природного газу (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, торгівельної надбавки (націнки) постачальника), що використовується для виробництва теплової енергії, Теплопостачальна організація змінює розмір нарахувань за спожиту теплову енергію для відповідної категорії споживачів теплової енергії. 
Згідно із пунктами 6.1, 6.2. Договору №2-0046 розрахунки за теплову енергію споживачі здійснюють щомісячно у грошовій формі шляхом перерахування на поточний рахунок Теплопостачальної організації у відповідності до всіх платежів/ставок та порядку оплати, що передбачені затвердженим в установленому порядку тарифом та згідно з умовами Договору. За письмовою згодою сторін можливі інші форми розрахунків, які не заборонені чинним законодавством. 
Розрахунки за теплову енергію здійснюються за розрахунковою одиницею – гігакалорія (Гкал). 
Пунктом 6.3 Договору визначено, що розрахунки споживачів з Теплопостачальною організацією за теплову енергію здійснюються щомісячно згідно з показаннями засобів (приладів) обліку або, у випадках передбачених Договором, розрахунковим методом, що передбачений Договором, у відповідності та з урахуванням всіх платежів/ставок та порядку оплати, що передбачені затвердженим тарифом та згідно з умовами Договору. Розрахунковим періодом є календарний місяць. 
При цьому сторони домовилися про таке. У місяці, в якому розпочинається опалювальний період, для розрахунків за теплову енергію, що постачається для опалення, розрахунковий період починає свій перебіг з дати початку опалювального періоду (визначається рішенням виконавчих органів відповідних органів місцевого самоврядування або органами виконавчої державної влади) та закінчується у останній день календарного звітного місяця. У місяці, у якому закінчується опалювальний період, для розрахунків за теплову енергію, що поставляється для опалення, розрахунковий період закінчується датою закінчення опалювального періоду (визначається рішенням виконавчих органів відповідних органів місцевого самоврядування або органами виконавчої державної влади). 
Розрахунки за теплову енергію споживачі здійснюють згідно умов Договору щомісячно до 7-го числа місяця, наступного за розрахунковим, незалежно від того чи є 7-е число місяця вихідним, святковим чи робочим днем (п. 6.4. Договору). 
Згідно з п. 6.5. Договору споживач, визначений договором як основний платник, до початку опалювального періоду сплачує Теплопостачальній організації 50% вартості фактичного споживання за перший розрахунковий період повного місяця попереднього опалювального періоду. 
Пунктом 6.10. Договору №2-0046 погоджено, що сторони підписують акт прийому-передачі теплової енергії на підставі Звіту, який передбачений п. 5.5 Договору, та з урахуванням архівних даних засобу (приладу) обліку теплової енергії споживача та даних журналу обліку споживання теплової енергії споживача. Сторони домовились, що акт підписується теплопостачальною організацією та споживачем-1, обсяг визначеної теплової енергії в такому акті вважаються таким, що прийнятий всіма сторонами цього договору. В разі, якщо архівні дані засобу (приладу) обліку або дані журналу обліку споживання теплової енергії споживача були зняті Теплопостачальною організацією в періодах, що слідують за періодом оформлення будь-якого Звіту, передбаченого п. 5.5 Договору, Теплопостачальна організація здійснює в поточному періоді донарахування за спожиту теплову енергію та відображає фактичне споживання теплової енергії у попередніх періодах. Акт складається Теплопостачальною організацією, яка має право направити в двох примірниках такий акт споживачу-1 для підписання та скріплення печаткою споживача-1. Споживач-1 зобов`язаний протягом трьох робочих днів з моменту одержання акту підписати та скріпити печаткою та повернути другий екземпляр акту Теплопостачальній організації. 
Споживач-1 та Балансоутримувач/Споживач-2 домовились та визначили, що Споживач-1 є основним платником, який здійснюватиме оплату за спожитий обсяг теплової енергії та всі інші зобов`язання за цим договором (п. 6.13. Договору №2-0046).
Відповідно до п. 7.3.3. Договору №2-0046 Споживачі несуть відповідальність за порушення порядку розрахунків, передбаченого п. 6.4. цього Договору сплачують на користь Теплопостачальної організації пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, а також борг з урахуванням індексу інфляції за весь період прострочення і 3% річних від простроченої суми.
За умовами п. 7.5. Договору №2-0046 Споживач-1 та Балансоутримувач/Споживач-2 несуть солідарну відповідальність за всіма зобов`язаннями, що виникають за цим договором, зокрема, за оплату за отриману теплову енергію та відшкодування завданих збитків, в тому числі штрафів, пені, інфляції, річних.
Договір діє до 01.10.25 включно, набирає чинності з дня його підписання сторонами. Припинення дії договору не звільняє споживачів від обов?язку повної оплати вартості теплової енергії у відповідності та з урахуванням всіх платежів/ставок та порядку оплати, що передбачені затвердженим тарифом (п. 11.1., 11.3. Договору №2-0046).
Між сторонами підписано Додаток № 1 до Договору, яким визначено об`єкт теплопостачання – офіс за адресою: м. Чернігів, вул. Олександра Довженка, 154Б, площею 887,30 кв. м, навантаження – 0,065120 Гкал/год (а.с. 17). 
Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 30.09.2024 №651 “Про встановлення тарифів на теплову енергію, її транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії, послуги з постачання гарячої води КП “Теплокомуненерго” Чернігівської міської ради для потреб населення, бюджетних установ, релігійних організацій, інших споживачів” для потреб інших споживачів встановлено двоставкові тарифи: умовно-змінна частина двоставкового тарифу на теплову енергію – 2793,67 грн/Гкал (без ПДВ); умовно-постійна частина двоставкового тарифу на теплову енергію (місячна абонентська плата на одиницю теплового навантаження) – 150553,72 грн/Гкал (без ПДВ).
Наказом Комунального підприємства “Теплокомуненерго” Чернігівської міської ради від 02.10.2024 №273 “Про встановлення тарифів на теплову енергію, її транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії, послуги з постачання гарячої води за категоріями споживачів КП «ТКЕ» ЧМР, з 01.10.2024 введено в дію тарифи на теплову енергію, її транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії, послуги з постачання гарячої води для потреб, зокрема, інших споживачів: умовно-змінна частина – 2793,67 грн/Гкал (без ПДВ); умовно-постійна частина – 150553,72 грн/Гкал (без ПДВ).
На виконання умов спірного Договору позивач за період з 01.05.2025 по 31.07.2025 поставив Товариству з обмеженою відповідальністю "ВЄГАРТ ОІЛ" теплову енергію на загальну суму 35294,61 грн, що підтверджується Актами прийому-передачі теплової енергії від 31.05.2025 на суму 11764,87 грн; від 30.06.2025 на суму 11764,87 грн; від 31.07.2025 на суму 11764,87 грн, які направлені споживачу за допомогою системи електронного документообігу. 
На оплату поставленої теплової енергії позивачем виставлені рахунки-фактури № 2-0046 від 31.05.2025 за травень 2025 року на суму 11764,87 грн з ПДВ; № 2-0046 від 30.06.2025 за червень 2025 року на суму 11764,87 грн з ПДВ; № 2-0046 від 31.07.2025 за липень 2025 року на суму 11764,87 грн з ПДВ. 
Матеріали справи містять наведені позивачем повні розрахунки нарахувань за Договором №2-0046, здійснені за період травень, червень, липень 2025 року на підставі паспорта послуг (а.с.24-25).
Заборгованість за поставлену теплову енергію за період травень, червень, липень 2025 року становить 35294,61 грн, доказів сплати якої на день звернення позивача до суду, не надано.
Крім того, позивачем нараховано та пред?явлено до стягнення 3657,11 грн пені за період прострочення з 01.07.2025 по 30.11.2025, 495,68 грн інфляційних нарахувань за період з липня 2025 року по листопад 2025 року та 353,91 грн 3% річних за прострочення оплати поставленої теплової енергії за період з 01.07.2025 по 30.11.2025.
Нормативно-правове обґрунтування, оцінка доказів та висновки суду.
Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частина перша статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України). 
Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Укладений між сторонами Договір, з огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, є належною підставою у розумінні статті 11 Цивільного кодексу України для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків, та за своєю правовою природою є договором поставки оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом за нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ч. 2 ст. 712 якого передбачає можливість застосування загальних положень про купівлю-продаж, враховуючи також особливості законодавства у сфері теплопостачання.
Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Пунктом 1 ст. 691 Цивільного Кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.
Згідно із ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Відповідно до приписів ст. 3 Закону України “Про теплопостачання” відносини між суб`єктами діяльності у сфері теплопостачання регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. 
Згідно із ст. 1 цього Закону теплова енергія – товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу; постачання теплової енергії (теплопостачання) – господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору. 
Відповідно до ст. 19 Закону України “Про теплопостачання” споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. 
У відповідності до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.
Згідно з підпунктом 2 пункту “а” ст. 28 Закону України “Про місцеве самоврядування Україні” до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на теплову енергію (у тому числі її виробництво, транспортування та постачання), тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, на інші комунальні послуги (крім тарифів па теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, тарифів па комунальні послуги, які встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг), побутові, транспортні та інші послуги.
Положеннями ч. 1 ст. 530 Цивільного Кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Матеріалами справи встановлено, що між Комунальним підприємством “Теплокомуненерго” Чернігівської міської ради (Теплопостачальна організація), Товариством з обмеженою відповідальністю "ВЄГАРТ ОІЛ" (Споживач-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕКІЛА ГОЛД" (Балансоутримувач/Споживач-2) укладено Договір №2-0046 на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії від 01.10.2024, на виконання умов якого позивачем поставлено споживачу – Товариству з обмеженою відповідальністю "ВЄГАРТ ОІЛ" за період з 01.05.2025 по 31.07.2025 теплову енергію на загальну суму 35294,61 грн, що підтверджується Актами прийому-передачі теплової енергії від 31.05.2025 на суму 11764,87 грн; від 30.06.2025 на суму 11764,87 грн; від 31.07.2025 на суму 11764,87 грн, складеними позивачем в порядку п. 6.10. Договору.
На оплату поставленої теплової енергії позивачем складено рахунки-фактури № 2-0046 від 31.05.2025 за травень 2025 року на суму 11764,87 грн з ПДВ; № 2-0046 від 30.06.2025 за червень 2025 року на суму 11764,87 грн з ПДВ; № 2-0046 від 31.07.2025 за липень 2025 року на суму 11764,87 грн з ПДВ.
Будь-яких зауважень або заперечень щодо обсягу та вартості спожитої теплової енергії за переліченими Актами прийому-передачі теплової енергії в спірному періоді суду не надано. Факт отримання теплової енергії за вказаними Актами та факт виставлення позивачем рахунків на оплату не спростовано. 
У порушення умов п. 6.4. Договору №2-0046 споживач розрахунок за спожиту в період з травня 2025 року по липень 2025 року теплову енергію у встановлений строк не здійснив, у зв`язку з чим за вказаний період виникла заборгованість у розмірі 35294,61 грн за поставлену теплову енергію, як товарну продукцію, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживача, що підтверджується належними та допустимими доказами, наявними у матеріалах справи.
Докази оплати спожитої у спірний період теплової енергії в матеріалах справи відсутні.
За таких обставин вимога позивача про стягнення 35294,61 грн боргу є правомірною.
Щодо заявленої до стягнення пені. 
За порушення порядку розрахунків, визначеного п. 6.4. Договору, позивачем відповідно до п. 7.3.3. Договору №2-0046 нараховано та пред?явлено до стягнення пеню на загальну суму 3657,11 грн, а саме: 
- за прострочку оплати рахунку-фактури №2-0046 від 31.05.2025 (за поставлену у травні 2025 року теплову енергію) – 1528,79 грн пені за період з 01.07.2025 по 30.11.2025;
- за прострочку оплати рахунку-фактури №2-0046 від 30.06.2025 (за поставлену у червні 2025 року теплову енергію) – 1219,04 грн пені за період з 01.08.2025 по 30.11.2025;
- за прострочку оплати рахунку-фактури №2-0046 від 31.07.2025 (за поставлену у липні 2025 року теплову енергію) – 909,28 грн пені за період прострочення з 01.09.2025 по 30.11.2025.
Відповідно до статей 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється в відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно зі статтями 1 та 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань” платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Здійснивши перевірку нарахованого розміру пені, судом встановлено правильність здійсненого її нарахування та наявність підстав для стягнення пені в заявленому розмірі та за періоди з урахуванням диспозитивності господарського судочинства встановленого ст. 14 ГПК України.
Щодо заявлених до стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних. 
У зв`язку з простроченням розрахунків, визначених п. 6.4. Договору №2-0046, позивачем відповідно до п. 7.3.3. Договору №2-0046 нараховано та пред?явлено до стягнення 495,68 грн інфляційних нарахувань та 353,91 грн 3% річних, зокрема: 
- за прострочку оплати рахунку-фактури №2-0046 від 31.05.2025 (за поставлену у травні 2025 року теплову енергію) – 141,35 грн інфляційних нарахувань за період з липня 2025 року по листопад 2025 року та 147,95 грн 3% річних за період з 01.07.2025 по 30.11.2025;
- за прострочку оплати рахунку-фактури №2-0046 від 30.06.2025 (за поставлену у червні 2025 року теплову енергію) – 165,21 грн інфляційних нарахувань за період з серпня 2025 року по листопад 2025 року та 117,97 грн 3% річних за період з 01.08.2025 по 30.11.2025;
- за прострочку оплати рахунку-фактури №2-0046 від 31.07.2025 (за поставлену у липні 2025 року теплову енергію) – 189,12 інфляційних нарахувань за період з вересня 2025 року по листопад 2025 року та 87,99 грн 3% річних за період з 01.09.2025 по 30.11.2025.
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом наведеної норми нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Таких висновків у подібних правовідносинах Велика Палата Верховного Суду дійшла в постановах від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц, № 646/14523/15-ц, у постанові від 07.07.2020 у справі № 296/10217/15-ц, у постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16.
Здійснивши перерахунок, суд встановив правомірність до стягнення з відповідача 495,68 грн інфляційних втрат та 353,91 грн 3% річних.
Відповідно до статей 14, 237 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.
Щодо правомірності заявлених позовних вимог до відповідача. 
Виходячи зі змісту п. 6.13. Договору №2-0046, Споживач-1 (Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЄГАРТ ОІЛ") є основним платником, який здійснюватиме оплату за спожитий обсяг теплової енергії та всі інші зобов`язання за цим договором.
При цьому умовами п. 7.5. Договору №2-0046 сторони погодили солідарну відповідальність Споживача-1 (Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЄГАРТ ОІЛ") та Балансоутримувача/Споживача-2 (Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕКІЛА ГОЛД") за всіма зобов`язаннями, що виникають за цим договором, зокрема, за оплату за отриману теплову енергію та відшкодування завданих збитків, в тому числі штрафів, пені, інфляції, річних.
Згідно ч. 1 ст. 541 Цивільного кодексу України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Таким чином, при солідарному обов`язку кредиторові надається право за своїм розсудом вимагати виконання зобов`язання в повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного окремо. Пред`явивши вимогу до одного із солідарних боржників і не одержавши задоволення, кредитор має право пред`явити вимогу до іншого солідарного боржника.
У розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 9 листопада 2017 року, споживачем є, у тому числі, фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Отже, аналіз наведених положень вказує на те, що позивач має право вимагати виконання обов`язку щодо сплати житлово-комунальних послуг як від власника об`єкта нерухомого майна, так і від будь-якої іншої особи, яка ним користується на законних підставах.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про правомірність звернення позивача з даним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕКІЛА ГОЛД" та визнання його відповідачем у даній справі.
Суд зазначає, що під час розгляду справ у порядку господарського судочинства обов`язок доказування покладається на учасників справи. При цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Господарським процесуальним кодексом України закріплені основні засади господарського судочинства. Зокрема, згідно з принципами рівності, змагальності та диспозитивності (статті 7, 13, 14 Господарського процесуального кодексу України) обов`язок із доведення обставин, на які посилається сторона, покладається на таку сторону.
Разом з тим, згідно з ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 73 ГПК України).
Основні положення про докази та доказування, наведені у главі 5 Господарського процесуального кодексу України, передбачають, що докази мають бути досліджені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та вірогідності.
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За наведених обставин суд, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення 35294,61 грн боргу за теплову енергію, 3657,11 грн пені, 495,68 грн інфляційних нарахувань та 353,91 грн 3% річних є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.
При цьому судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясовано усі основні питання, винесені на його розгляд, які входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як в матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Розподіл судових витрат.
Статтею 129 ГПК України передбачено, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на задоволення позовних вимог у повному обсязі, судовий збір в сумі 3028,00 грн покладається на відповідача. 
Керуючись статтями 129, 236-239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕКІЛА ГОЛД" (код ЄДРПОУ 40504261, вул. Жилянська, 126/23, кімн. 220, м. Київ, 01032) на користь Комунального підприємства “Теплокомуненерго” (код ЄДРПОУ 44819434, вул. Ушинського, 23, м. Чернігів, 14014, п/р НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк, м. Чернігів) 35294,61 грн боргу за теплову енергію, 3657,11 грн пені, 495,68 грн інфляційних нарахувань, 353,91 грн 3% річних та 3028,00 грн судового збору.
3. Наказ видати після набрання рішення законної сили.
Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду згідно зі статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України подається безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя Т.О.Кузьменко