Справа № 527/3445/25 
провадження 2-а/527/1/26 

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

08 квітня 2026 року м.Глобине
Глобинський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді Свістєльнік Ю.М., секретаря судового засідання Мороз Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 , який подано представником позивача – Гонтарем Валерієм Миколайовичем до інспектора Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенанта поліції Совкова Ігоря Вячеславовича, Управління патрульної поліції в Полтавській області, Департаменту патрульної поліції України про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В:

25.11.2025 року представник позивача звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА №6136214 від 12.11.2025 року, посилаючись на те, що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог ч.1 ст.121 КУпАП та накладено на нього штраф, за те що він керував транспортним засобом з порушенням ПДР України. З даною постановою представник позивача не погоджується та вважає її незаконною виходячи з наступного. 
Вказав, що згідно постанови 12.11.2025 року о 12:07 год. на трасі Київ-Одеса 452 км ОСОБА_1 керував транспортним засобом на якому на одній вісі, нібито, встановлено шини з різним малюнком протектора, чим порушено п.п.31.4.5 ПДР України. Вказав, що з постановою позивач не погоджується, оскільки жодних із вказаних несправностей на транспортному засобі не було. Крім того, у постанові не зазначено де саме, чи на ТЗ, чи на напівпричепі були встановлені такі шини. Не вказано, яким саме чином різниться малюнок протектора, не вказано ані моделі, ані виробника шини. А тому, вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки він не порушував жодного пункту ПДР.
26.12.2025 року відповідач - представник Департаменту патрульної поліції Українинадав до суду відзив на позовну заяву, де прохав відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки пояснення позивача викладені в позовній заяві щодо обставин, які мали місце в дату та час, вказані в оскаржуваній постанові, не заслуговують на увагу, не відповідають дійсним обставинам та не підтверджені жодними належними і допустимими доказами. Разом з цим, вказав, що строк зберігання відеозаписів з портативних та відео реєстраторів становить 30 діб, тому відеозаписи за даним фактом відсутні у зв`язку із закінченням строку їх зберігання. 
14.01.2026 року представник позивача надав суду відповідь на відзив, у якому вказав, що матеріали справи не містять доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого п.31.4.5 г ПДР.
У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, у наданій суду заяві прохали розглядати справу у їх відсутність.
Відповідач будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Враховуючи, що всі учасники справи повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін.
Суд, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до таких висновків.
У відповідності до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.
Як встановлено дослідженими по справі доказами, постановою серії ЕНА №6136214 від 12.11.2025 року позивача  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень.
Згідно постанови, позивач  ОСОБА_1 12.11.2025 року о 12:07 год. на трасі Київ-Одеса 452 км керував транспортним засобом який використовується для перевезення небезпечних вантажів із напівпричепом і з різним малюнком протектора шин на одній вісі, чим порушив ДСТУ 3649 2010, чим порушив п.п.31.4.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП.
Вирішуючи питання про наявність в діях позивача  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, суд виходить з такого.
Згідно вимог ч.1 ст.121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.
Перевіряючи юридичну та фактичну підстави, які покладені відповідачем як суб`єктом владних повноважень в основу спірного рішення постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №6136214 від 12.11.2025року, на відповідність вимогам частини 2 статті 2 КАС України, суд виходить з наступного.
У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України державні органи та їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією України та Законами України.
Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.
Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення визначено відповідними статтями КУпАП, а процедура оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначена Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853.
За приписами ч. 1 ст. 8 Закону України від 02.07.2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Відповідно до п.п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.
В пункті 1.3 Правил дорожнього руху України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пунктом 31.1 ПДР передбачено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.
Відповідно до п.31.4, 31.4.5 (г) ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: зокрема, на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані та неошиповані, морозостійкі та не морозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора — для вантажних автомобілів.
Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Положеннями КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до частини першої статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
Нормами ст.280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Змістом вказаної статті визначено, які відомості мають міститися у постанові.
У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з п. 1 ст.247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Положеннями ст. 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Як вбачається із наданих у відзиві пояснень представника відповідача, відеозаписи портативних та відео реєстраторів за даним фактом відсутні у зв`язку із закінченням строку їх зберігання. 
Враховуючи факт неподання відповідачем належних і допустимих доказів на підтвердження факту вчинення проступку позивачем, суд дійшов до висновку, що позивач безпідставно притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, з зв`язку з чим постанова серії ЕНА №6136214 від 12.11.2025року є протиправною та підлягає скасуванню, а провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Судом встановлено, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір" в розмірі 484,48 грн. 
За таких обставин понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в сумі 484,48 грн підлягають стягненню на його користь.
Керуючись ст. 9, 77, 90, 139, 243-246, 255, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов  ОСОБА_1 , який подано представником позивача – Гонтарем Валерієм Миколайовичем до інспектора Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенанта поліції Совкова Ігоря Вячеславовича, Управління патрульної поліції в Полтавській області, Департаменту патрульної поліції України про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі – задовольнити.
Скасувати постанову серії ЕНА №6136214 від 12.11.2025 року про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст.121 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 340 грн, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 484,48 грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 4 ст.286 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду.

Суддя   Ю. М. Свістєльнік