ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 р. м. Чернівці Справа № 320/64983/25

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:
головуючого – судді Сіжук О.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державної судової адміністрації до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови, 

В С Т А Н О В И В:

Державна судова адміністрація звернулась в Київський окружний адміністративний суд з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови від 31.10.2025 №ВП77298955 про накладення штрафу.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що чинним законодавством України передбачено застосування штрафних санкцій до боржника виключно за умови неповажності невиконання вимог, викладених у постанові про відкриття виконавчого провадження. Вказує на те, що на виконання вимог державного виконавця ДСА України листом від 23.10.2025 повідомила відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про те, що виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 15.12.2021 у справі №600/5059/21-а у спосіб, визначений у рішенні є об`єктивно неможливим. Також у листі висловлено прохання утриматися від накладення штрафів на ДСА України. ДСА України наголосила, що рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 15.12.2021 у справі №600/5059/21-а можливо виконати лише шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України визначеної (перерахованої) суми коштів з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя». Крім того, вищезазначеним листом ДСА України роз`яснила, що бюджетні кошти програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя» розподілені повністю між судами та територіальними управліннями.
Однак, державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не врахував наданої відповіді та наклав штраф на ДСА України.
За таких обставин просить позов задовольнити.
Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 08.01.2026 справу передано за підсудністю до Чернівецького окружного адміністративного суду.
Ухвалою судді Чернівецького окружного адміністративного суду від 06.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача позовні вимоги не визнала, вказала на правомірність постанови державного виконавця від 31.10.2025 про накладення штрафу на позивача в сумі 10200 грн. Наголошувала на тому, що позивач жодного разу не повідомляв державного виконавця про початок виконання рішення суду, як у частковому, так і у повному обсязі. Відсутність таких повідомлень свідчить про бездіяльність боржника щодо виконання судового рішення. Разом з цим, представник відповідача наголошувала на тому, що сам факт існування спеціальної бюджетної програми не є безумовною підставою для невиконання судового рішення та звільнення Державної судової адміністрації від юридичної відповідальності за бездіяльність.
Інших заяв по суті справи до суду подано не було.
Суд, перевіривши доводи учасників справи у заявах по суті справи, дослідивши докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини. 
З матеріалів справи слідує, що рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 15.12.2021 у справі №600/5059/21-а, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21.02.2022 адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернівецькій області, Державної судової адміністрації України щодо невиплати судді ОСОБА_1 суддівської винагороди у зв`язку із застосуванням обмеження відповідно до статті 29 Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік» в період з 18 квітня 2020 року по 11 червня 2020 року. Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Чернівецькій області провести нарахування та виплату судді ОСОБА_1 - недоплаченої суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 11 червня 2020 року, шляхом зобов`язання Державної судової адміністрації України здійснити фінансування Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернівецькій області за рахунок бюджетної програми КПКВ 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів», розпорядником якої є Державна судова адміністрація України, коштів для проведення виплати ОСОБА_1 недоплаченої суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 11 червня 2020 року.
На виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 15.12.2021 у справі №600/5059/21-а, 08.11.2024 судом видано виконавчий лист про зобов`язання Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернівецькій області провести нарахування та виплату судді ОСОБА_1 - недоплаченої суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 11 червня 2020 року, шляхом зобов`язання Державної судової адміністрації України здійснити фінансування Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернівецькій області за рахунок бюджетної програми КПКВ 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів", розпорядником якої є Державна судова адміністрація України, коштів для проведення виплати ОСОБА_1 недоплаченої суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 11 червня 2020 року.
Як слідує з автоматизованої системи виконавчого провадження, 25.02.2025 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ відкрито виконавче провадження №77298955 з виконання виконавчого листа, виданого Чернівецьким окружним адміністративний судом 14.02.2025 в адміністративній справі №600/5059/21-а.
25.02.2025 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ прийнято постанову про стягнення з Державної судової адміністрації України витрат виконавчого провадження.
25.02.2025 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ прийнято постанову про стягнення з Державної судової адміністрації України виконавчого збору у розмірі 32000,00 грн.
08.08.2025 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ винесено постанову у виконавчому провадженні № ВП77298955 про накладення штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин на Державну судову адміністрацію у розмірі 5100,00 грн на користь держави.
01.10.2025 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на адресу Державної судової адміністрації направлено вимогу, у якій виконавець вимагав повідомити про стан виконання рішення суду.
Листом від 23.10.2025 Державна судова адміністрація повідомила відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про те, що з резолютивної частини судового рішення зобов`язання стосується лише Територіального управління Державної судової адміністрації у Чернівецькій області щодо здійснення певних дій шляхом зобов`язання Державної судової адміністрації України здійснити фінансування. Згідно рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 15.12.2021 у справі №600/5059/21-а, відповідачами зазначено Територіальне управління Державної судової адміністрації у Чернівецькій області та Державну судову адміністрацію України.
31.10.2025 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ винесено постанову у виконавчому провадженні № ВП77298955 про накладення штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин на Державну судову адміністрацію у розмірі 10200,00 грн на користь держави.
Не погоджуючись із постановою Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 31.10.2025 №ВП77298955 про накладення штрафу, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII).
Статтею 1 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VІІІ примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Згідно з частиною першою статті 5 Закону №1404-VІІІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до частини першої статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з положеннями частин першої – третьої статті 63 Закону №1404-VІІІ за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Відповідно до частини першої, другої статті 75 Закону №1404-VІІІ у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Аналіз визначених правових норм дає підстави для висновку, що законодавство встановлює відповідальність боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання за невиконання рішення, а саме: накладення штрафу, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій. Водночас для накладення зазначеного штрафу, законодавство передбачає установлення невиконання судового рішення без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Отже, невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону №1404-VІІІ. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Поважними, в розумінні наведених норм Закону №1404-VІІІ, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Аналіз наведених норм свідчить, що державний виконавець наділений правом накладення на боржника штрафу у разі невиконання боржником рішення суду виключно за відсутності поважних причин для такого невиконання.
Суд зазначає, що за своєю природою штраф - це міра адміністративної відповідальності. Штрафи представляють собою грошові стягнення, тобто є обтяженням майнового характеру для учасників виконавчого провадження. При цьому, штрафи можуть накладатися лише за винні дії чи бездіяльність.
Поряд з цим, суд зазначає, що постанова про накладення штрафу виноситься державним виконавцем стосовно боржника, у разі невиконання без поважних причин останнім рішення суду, а тому, вирішуючи питання про накладення штрафу, державний виконавець повинен був встановити дві обставини: 1) факт виконання чи невиконання рішення; 2) у випадку невиконання рішення встановити причини невиконання.
Суд вважає, що лише дійшовши висновку про відсутність поважних причин, державний виконавець вправі накласти штраф на боржника. Встановлення таких обставин здійснюється шляхом виконання державним виконавцем своїх обов`язків та реалізації прав, передбачених статтею 18 Закону №1404-VIII, а також дотриманням сторонами виконавчого провадження своїх обов`язків.
З аналізу вищевикладених приписів Закону України «Про виконавче провадження» слідує, що державному виконавцю надані повноваження щодо накладення стягнення у вигляді штрафу, проте, постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише при умові, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати судове рішення, проте, не зробив цього.
Так, даючи оцінку тому чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення, слід з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання, сам по собі не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону України «Про виконавче провадження».
Сама по собі поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення. Поважними, в розумінні Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення, боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
На переконання Державної судової адміністрації України рішення у справі №600/5059/21-а не виконано з поважних причин, оскільки виконання судових рішень, ухвалених на користь суддів, здійснюється Державною судовою адміністрацією України за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів суддів та працівників органів і установ системи правосуддя» у межах передбачених асигнувань на відповідний бюджетний період.
Так, виконавчий лист у справі №600/5059/21-а містить зобов`язання Державної судової адміністрації України здійснити фінансування Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернівецькій області за рахунок бюджетної програми КПКВ 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів", розпорядником якої є Державна судова адміністрація України, коштів для проведення виплати ОСОБА_1 недоплаченої суддівської винагороди за період з 18.04.2020 по 11.06.2020.
З матеріалів справи вбачається, що листом від 23.10.2025 позивач повідомляв відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про те, що виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 15.12.2021 у справі №600/5059/21-а у спосіб визначений у рішенні є об`єктивно неможливим. ДСА України наголосила, що рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 15.12.2021 у справі №600/5059/21-а можливо виконати лише шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України визначеної (перерахованої) суми коштів з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя». Крім того, вищезазначеним листом ДСА України роз`яснила, що бюджетні кошти програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя» розподілені повністю між судами та територіальними управліннями.
Крім того, як слідує з автоматизованої системи виконавчого провадження, у листі від 05.08.2025 №10-15928/25 позивач повідомив державного виконавця про те, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» за бюджетною програмою 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя» затверджені видатки в розмірі 10,0 млн гривень, що розподілені між судами, органами та установами системи правосуддя. ДСА України 05.01.2024 затверджений кошторис на 2024 рік Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України у Чернівецькій області за бюджетною програмою 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя» у сумі 23,8 тис гривень. ДСА України листами від 30.04.2024 № 11-10400/24, від 22.07.2024 № 11-14862/24 та від 11.10.2024 № 11-19998/24 неодноразово зверталась до Комітету Верховної Ради України з питань бюджету із пропозицією щодо внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» у частині збільшення бюджетних призначень за бюджетною програмою 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя на суми 1318,0 млн гривень, 1 428, 43 млн гривень та 1 502,98 млн гривень відповідно. Однак, Міністерством фінансів України у листах від 10.05.2024 № 1-20279/24, від 06.08.2024 № 1-30431/24, від 24.10.2024 № 1-39504/24 зазначені пропозиції не були підтримані, так як у період дії воєнного стану наявні фінансові ресурси держави насамперед спрямовуються на виконання завдань щодо відсічі збройної агресії, забезпечення недоторканості державного кордону та захисту держави, забезпечення життєво необхідних потреб жителів, реалізації заходів територіальної оборони та захисту безпеки. 
Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» за бюджетною програмою 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя затверджені видатки в розмірі 10,0 млн гривень, що розподілені між судами, органами та установами системи правосуддя. ДСА України 09.01.2025 затверджений кошторис на 2025 рік Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України у Чернівецькій області за бюджетною програмою 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя у сумі 23,4 тис гривень. При цьому, рівень забезпечення потреби апеляційних і місцевих судів, органів та установ в системі ДСА України у фінансових ресурсах на 2025 рік за напрямком «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя складає 0, 6%.
З огляду на зазначене, ДСА України листами від 03.02.2025 № 11-2404/25, від 06.03.2025 № 11-4566/25, від 07.04.2025 № 11-6770/25, від 12.05.2025 № 11-9437/25, від 17.06.2025 № 11-12026/25 та від 16.07.2025 № 11-14135/25 звернулась до Комітету Верховної Ради України з питань бюджету із пропозицією щодо внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» у частині збільшення бюджетних призначень за бюджетною програмою 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя» на суми 1 495,2 млн гривень, 1 503, 6 млн гривень, 1 525, 2 млн гривень, 1 538,6 млн гривень, 1 551,6 млн гривень та 1568,6 млн гривень відповідно. 
У відповідь Міністерство фінансів України листами від 17.02.2025 № 08020-01- 2/5032, від 02.04.2025 № 08020-09-6/9609, від 30.04.2025 № 08020-09-6/12329 та від 28.05.2025 № 08020-09-6/15313 повідомило, що у період продовження дії воєнного стану наявні фінансові ресурси держави насамперед спрямовуються на виконання завдань щодо відсічі збройної агресії, забезпечення недоторканості державного кордону та захисту держави, забезпечення життєво необхідних потреб жителів, реалізації територіальної оборони та захисту населення та позиція Мінфіну з порушеного питання є не змінною.
До листа від 05.08.2025 №10-15928/25 ДСА України були надані копії усіх документів, що підтверджують вчинення дій, спрямованих на збільшення бюджетних призначень за бюджетною програмою 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя».
Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що позивач вжив всіх необхідних заходів в межах його повноважень для виконання рішення суду, при цьому рівень забезпечення у фінансових ресурсах на 2025 рік за напрямком «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя» складав 0,6%.
Наведені обставини у своїй сукупності свідчать про наявність поважних причин, що перешкодили Державній судовій адміністрації України станом на дату прийняття оскаржуваної постанови 31.10.2025 з незалежних від неї причин виконати рішення суду у справі №600/5059/21-а у повному обсязі, а тому невиконання судового рішення в частині фінансування Територіального управління ДСА України у Чернівецькій області за бюджетною програмою 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя» за відсутності відповідних бюджетних призначень та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. При цьому, накладення штрафу жодним чином не захищає право стягувача на отримання суддівської винагороди.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а, від 21.02.2018 у справі №814/2655/14, від 13.06.2018 у справі №757/29541/14-а, від 19.08.2020 у справі №140/784/19, від 21.08.2019 у справі №754/3105/17, а також, зокрема, у постановах від 18.06.2019 у справі № 826/721/16, від 24.10.2019 у справі №821/322/17.
Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
За таких обставин суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова про накладення штрафу є необґрунтованою, передчасною та прийнятою без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Викладене у своїй сукупності вказує на наявність підстав для скасування постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про накладення штрафу від 31.10.2025 №77298955.
Згідно з вимогами частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем не доведено суду правомірність дій та законність прийнятої постанови від 31.10.2025 у виконавчому провадженні ВП№77298955 про накладення штрафу. Водночас, доводи позивача, зазначені у позові, знайшли підтвердження протиправності даної постанови.
З вказаних підстав суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі. 
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2422,40 грн, сплачений відповідно до платіжної інструкції від 04.11.2025 №639.
Керуючись статтями 243-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України “Про виконавче провадження”, суд 

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Державної судової адміністрації до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 31.10.2025, що винесена у виконавчому провадженні ВП№77298955 про накладення штрафу на Державну судову адміністрацію у розмірі 10200,00 грн на користь держави.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження – з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. 
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Позивач – Державна судова адміністрація (вулиця Липська, 18/5, місто Київ, 00020, ідентифікаційний код юридичної особи 26255795).
Відповідач – Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вулиця Городецького архітектора, 13, місто Київ, 01001, ідентифікаційний код юридичної особи 00015622).

Суддя Сіжук Ольга Володимирівна