КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

Єдиний унікальний номер справи № 760/32732/25 Головуючий у суді першої інстанції - Кицюк В.С.
Номер провадження № 22-ц/824/6015/2026 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,
розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 15 грудня 2025 року, постановлену під головуванням судді Кицюк В.С., у місті Києві, у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» про захист прав споживачів, -
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2025 року  ОСОБА_1 подав до суду через систему «Електронний суд» позовну заяву до ПАТ АБ «Укргазбанк» про захист прав споживачів, відповідно до якого просив: 
- визнати дії ПАТ АБ «Укргазбанк» щодо одностороннього та безпідставного закриття банківського рахунку ОСОБА_1 за договорами комплексного банківського обслуговування фізичних осіб - власників «Ощадних» розрахунків №PUA-14991-15- PRO і P93-11323-15-PRO3 від 12 жовтня 2015 року і перерахування залишку коштів на рахунок для обліку коштів клієнтів банку за недіючими рахунками «Укргазбанк» протиправними та такими, що порушують права споживача;
- зобов`язати ПАТ АБ «Укргазбанк» відновити дію рахунку на умовах, визначених договорами комплексного банківського обслуговування фізичних осіб - власників «Ощадних» розрахунків №PUA-14991-15- PRO і P93-11323-15-PRO3 з ОСОБА_1 від 12 жовтня 2015 року / або відкрити мені дистанційно інший поточний/картковий рахунок, на який перерахувати залишки належних ОСОБА_1 грошових коштів з рахунку для обліку коштів клієнтів банку за недіючими рахунками АТ «Укргазбанк»;
- зобов`язати ПАТ АБ «Укргазбанк» надати ОСОБА_1 можливість проведення фінансових операцій з коштами на моєму рахунку, у тому числі й дистанційно за допомогою інтернет-банкінгу та мобільного додатку «EKO Bank online» та надати послугу по «Переказу коштів в національній валюті» за допомогою дистанційної відеоверифікацїї.
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 02 грудня 2025 року позовну заяву  ОСОБА_1 до ПАТ АБ «Укргазбанк» про захист прав споживачів, залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 15 грудня 2025 року позов ОСОБА_1 - повернуто та роз`яснено, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що при зверненні до суду першої інстанції із позовною заявою ним було визначено зміст позовних вимог, який стосується безпосередньо захист прав споживачів. 
Вказує, що предметом його позову є порушення умов договору банківського рахунку та законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ст. 1-1 Закону України «Про захист прав споживачів» він є споживачем, оскільки замовив/придбав товар (послугу) для особистих потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю. Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» банківські операції є фінансовими послугами. Вважає, що на зазначені правовідносини поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».
В доводах апеляційної скарги вказує, що висновок суду першої інстанції про те, що характер спору не є споживчим, передчасний і має вирішуватись під час розгляду справи по суті, а не на стадії відкриття провадження. 
Вважає, що суд першої інстанції до стадії розгляду справи фактично вирішив спір, дійшовши до помилкового висновку про те, що між сторонами є цивільний спір, ігноруючи доводи про те, що банк є надавачем послуг, а позивач - їх споживачем. Якщо Банк закрив рахунок, чим створив перешкоди, у тому числі, у дистанційному доступі до грошей - це неналежне надання послуги. Укладення договору банківського рахунку та його подальше обслуговування (навіть у стані не активності) є процесом споживання банківської послуги. Закриття рахунку із створенням перешкод у дистанційному отриманні залишкових коштів прямо порушує права як споживача на отримання інформації та доступ до власних коштів.
Також вказує, що звернувшись до суду із позовом про захист прав споживачів, суд залишаючи позовну заяву без руху з формальних та надуманих підстав і надавши всього два дні для усунення недоліків, якими є те, що ним не зазначено відомості про наявність або відсутність електронного кабінету та не сплачено судовий збір, оскільки спір на є споживчим. Вважає, такі висновки суду формальною та надуманою підставою в частині створення перешкод для звернення до суду за захистом порушеного права. 
Також вважає, що не зазначення в позовній заяві відсутності/наявності електронного кабінету є формальною підставою для залишення позовної заяви без руху. Подавши позовну заяву через електронний суд, свідчить про те, що позивач зареєстрований в системі «Електронний суд» та має електронний кабінет. Відповідач є юридичною особою, тому зобов`язаний створити електронний кабінет в силу Закону.
Враховуючи вищевикладене,  ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 15 грудня 2025 року, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Вирішити питання розподілу судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
У відповідності до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвала суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.
Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, мотивував своє рішення тим, що позовну заяву було залишено без руху у зв`язку із тим, що позивачем не зазначено відомості про наявність або відсутність електронного кабінету та несплатою судового збору й у задоволенні клопотання позивача про звільнення її від сплати вказаного збору на підставі положення Закону України «Про захист прав споживачів» було відмовлено. Враховуючи, що позивачем не було усунуто недоліки поданої позовної заяви, а саме не було сплачено судовий збір, то суд першої інстанції дійшов висновку про повернення позовної заяви позивачеві.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що у листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду та подав через систему «Електронний суд» позовну заяву до ПАТ АБ «Укргазбанк» про захист прав споживачів, відповідно до якого просив визнати дії ПАТ АБ «Укргазбанк» щодо одностороннього та безпідставного закриття банківського рахунку ОСОБА_1 за договорами комплексного банківського обслуговування фізичних осіб - власників «Ощадних» розрахунків №PUA-14991-15- PRO і P93-11323-15-PRO3 від 12 жовтня 2015 року і перерахування залишку коштів на рахунок для обліку коштів клієнтів банку за недіючими рахунками «Укргазбанк» протиправними та такими, що порушують права споживача; зобов`язати ПАТ АБ «Укргазбанк» відновити дію рахунку на умовах, визначених договорами комплексного банківського обслуговування фізичних осіб - власників «Ощадних» розрахунків №PUA-14991-15- PRO і P93-11323-15-PRO3 з ОСОБА_1 від 12 жовтня 2015 року / або відкрити мені дистанційно інший поточний/картковий рахунок, на який перерахувати залишки належних ОСОБА_1 грошових коштів з рахунку для обліку коштів клієнтів банку за недіючими рахунками АТ «Укргазбанк»; зобов`язати ПАТ АБ «Укргазбанк» надати ОСОБА_1 можливість проведення фінансових операцій з коштами на моєму рахунку, у тому числі й дистанційно за допомогою інтернет-банкінгу та мобільного додатку «EKO Bank online» та надати послугу по «Переказу коштів в національній валюті» за допомогою дистанційної відеоверифікацїї.
Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (ч. 1 ст. 185 ЦПК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Так, ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 02 грудня 2025 року позовну заяву  ОСОБА_1 до ПАТ АБ «Укргазбанк» про захист прав споживачів, залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 
В ухвалі зазначено, що дана позовна заява не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, оскільки позовна заява не містить: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету, а також не сплачено судовий збір.
Відповідно до довідки про доставку електронного документу, документ в електронному вигляді «Ухвала» від 02 грудня 2025 по справі № 760/32732/25, а також прикріплені до нього файли було надіслано одержувачу ОСОБА_1 в його електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету: 03.12.2025 04:09:06.
04 грудня 2025 року позивачем сформовано документ в системі «Електронний суд» заяву про усунення недоліків позовної заяви, в якій повідомив, що дані правовідносини підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів», а тому її має бути звільнено від сплати судового збору (а.с.27-35).
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 15 грудня 2025 року позов ОСОБА_1 - повернуто та роз`яснено, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви..
Апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 175 ЦПК України якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (ч. 1 ст. 185 ЦПК України).
Згідно з ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (ч. 3 ст. 185 ЦПК України).
Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків (ч. 5 ст. 185 ЦПК України).
Чинним законодавством передбачено повернення позовної заяви, якщо у встановлений судом строк позивачем не виконано вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху. Повернення позовної заяви - це процесуальна дія, яка припиняє розгляд конкретної позовної заяви на стадії відкриття провадження без вирішення спору по суті, у випадку неможливості її розгляду з підстав, які можуть бути усунуті особою, яка звернулася до суду.
Згідно п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод державою гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Європейський суд з прав людини при розгляді справ виходить із того, що, реалізуючи положення Конвенції необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.
Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що ст. 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, Європейський суд у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.
Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Щодо поширення дії Закону України «Про захист прав споживачів» на дані правовідносини, то апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Закону України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів»).
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 2 ч. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» №5 від 12 квітня 1996 року, передбачено, що оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону.
Метою Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» є створення правових основ для захисту прав та інтересів клієнтів фінансових установ, фізичних осіб - підприємців, які надають фінансові послуги, правове забезпечення діяльності і розвитку конкурентоспроможного ринку фінансових послуг в Україні, правове забезпечення єдиної державної політики у фінансовому секторі України.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.
Фінансова установа під час надання інформації клієнту зобов`язана дотримуватися вимог законодавства про захист прав споживачів (ч. 4 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»).
Із матеріалів справи вбачається, що позивач по справі обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що предметом позову є порушення умов договору банківського рахунку та законодавства про захист прав споживачів.
Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
Аналізуючи фактичні обставини справи, вимоги процесуального права, колегія суддів вважає, що підстави для повернення позовної заяви були відсутні, оскільки дані правовідносини підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів». 
Щодо аргументів апеляційної скарги в частині не зазначення позивачем відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.
18 жовтня 2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами».
Відповідно до ч. 6 ст. 14 ЦПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.
Абзац перший частини шостої статті 14 в редакції Закону № 3424-IX від 19 жовтня 2023 року - зміна в частині обов`язкової реєстрації юридичними особами (приватної форми власності) електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, вводиться в дію 20 лютого 2024 року.
Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.
Згідно п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.
Колегія суддів апеляційного суду враховує, що здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя, що кореспондується із положеннями статті 4 ЦПК України, з огляду на які, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.
При застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.
Враховуючи те, що вищезазначені обставини судом першої інстанції враховані не були, суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про необхідність повернення позовної заяви позивачу на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України, допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення ухвали, яка відповідно до ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню та направленню справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Як вбачається, відповідно до поданої заяви про усунення недоліків позовної заяви від 04 грудня 2025 року та обґрунтованих доводів апеляційної скарги недоліки, позивачем було уточнено, тобто виконано, а саме зазначено, що позивач ОСОБА_1 має зареєстрований електронний кабінет в системі ЄСІТС, щодо відповідача зазначено, що відповідач є юридичною особою, яка зобов`язана мати електронний кабінет в системі ЄСІТС та зазначено ЄДРПОУ відповідача. (а.с. 54).
Разом з тим, під час перегляду справи судом апеляційної інстанції сформовано засобами підсистеми ЄСІТСТ «Електронний суд» 03 березня 2026 року за запитом про наявність зареєстрованого Електронного кабінету ЄСІТС за відповідачем ПАТ АБ «Укргазбанк» та отримано відповідь № 31833997, якою повідомлено що відповідач ПАТ АБ «Укргазбанк» має зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС. 
Крім того, колегія суддів зауважує, що положеннями ЦПК України не передбачено обов`язкова наявність електронних кабінетів в системі ЄСІТС у фізичних осіб.
Таким чином, з урахуванням викладеного вище, визнаючи позов неподаним та повертаючи заявнику, суд першої інстанції в порушенням норм процесуального права прийшов до помилкового висновку про повернення позовної заяви з підстав не зазначення відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету, оскільки як вбачається, позивачем виконано недоліки позовної заяви, які були зазначені в ухвалі суду першої інстанції, при цьому вказавши в ухвалі про повернення позовної заяви про те, що позивачем не виконано недоліки у строк, встановлений судом.
Таким чином, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про повернення заявнику позовної заяви з підстав, передбачених ст. 185 ЦПК України.
Відтак доводи апеляційної скарги у частині порушення судом першої інстанції норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали є такими, що заслуговують на увагу.
Враховуючи зазначене, при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції порушено норми процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що у відповідності до ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до положень статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
З огляду на вищевикладені обставини справи ухвала Солом`янського районного суду міста Києва від 15 грудня 2025 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 15 грудня 2025 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Текст постанови складено 04 березня 2026 року.

Судді : 

_______________ ________________ ______________
М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв