Справа № 702/998/24
Провадження № 2/702/9/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.04.2026 м. Монастирище
Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:
головуючої судді Барської Т.М.,
секретарі судового засідання Возна В. В., Безелюк А.В.,
учасники справи:
позивач  ОСОБА_1 
представник позивача адвокат Гейко В .А.,
відповідач ОСОБА_2 не з`явилася,
представник відповідача Панасюк Н. А. не з`явилася,
за наслідками розгляду у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Монастирище в порядку загального позовного провадження цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо – транспортної пригоди, - 
в с т а н о в и в :
24 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Монастирищенського районного суду Черкаської області з позовною заявою, в якій просить стягнути на свою користь з відповідача ОСОБА_2 574693,00 гривні матеріального збитку, завданого в результаті дорожньо – транспортної пригоди, та 10000,00 гривень завданої в результаті дорожньо – транспортної пригоди моральної шкоди.
Заявлену вимогу позивач обґрунтовувала тим, що 18.03.2024 о 07 год 50 хв в м. Монастирище Черкаської області по вул. Шевченка відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Mitsubishi Outlander д.н.з. НОМЕР_1 , на нерегульованому перехресті по вул. Шевченка-Жовтнева, виконуючи поворот ліворуч, не надала дорогу автомобілю, який рухався у зустрічному напрямку прямо, чим допустила зіткнення з автомобілем Hyundai Ioniq д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою судді Монастирищенського районного суду Черкаської області у справі №702/304/24 від 06.05.202, яка залишена без змін постановою судді Черкаського апеляційного суду від 12.06.2024, відповідач ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.
Внаслідок дорожньо – транспортної пригоди належний позивачу ОСОБА_1 автомобіль Hyundai Ioniq д.н.з. НОМЕР_2 зазнав значних ушкоджень, розмір яких згідно висновку експерта №26ВД становить 731493,00 гривні.
Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №216304189 цивільна відповідальність відповідача ОСОБА_4 застрахована у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» і розмір грошової виплати в разі настання страхового випадку за шкоду заподіяну майну становить 160000,00 гривень, з яких страхувальник має сплатити 3200,00 гривень франшизи.
05.08.2024 на рахунок позивача ОСОБА_1 зарахована страхова виплата в сумі 156800,00 гривень згідно з страховим актом №109.00467024-1 від 05.08.2024.
З урахуванням страхової виплати страховика ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» в розмірі 156800,00 гривень, сума залишку невідшкодованого завданого матеріального збитку становить 574693,00 гривні, стягнути які на свою користь просить позивач.
Крім іншого, ОСОБА_1 стверджує, що в результаті ДТП вона втратила звичний для неї спосіб життя, що виразилось в моральних стражданнях, переживаннях, порушенні нормальних життєвих зв`язків, втраті часу, пов`язаних із пошкодженням автомобіля.
Завдану моральну шкоду вона оцінила в 10000,00 гривень, які, на переконання ОСОБА_1 , підлягають стягненню на її користь.
Також позивач просить стягнути понесені нею судові витрати зі сплати судового збору та залучення судового експерта.
Відповідач заявлені вимоги заперечила і у відзиві на позов вказала, що постановою Монастирищенського районного суду Черкаської області у справі №702/548/24 від 13.06.2024 за наслідками розгляду протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №495866 від 28.05.2024 водія ОСОБА_5 також визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Тобто, причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди стала обопільна вина обох учасників події.
Відповідач вважає, що висновок експерта Музики П.В. №26ВД від 06.09.2024 є необ`єктивним та проведеним упереджено по завищених цінах, які суттєво відрізняються від ринкових, що діяли на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди. 
Ухвалою судді Монастирищенського районного суду Черкаської області Максименка Д. Р. від 11.11.2024 позовна заява прийнята до розгляду, у справі відкрите загальне позовне провадження та призначене підготовче судове засідання.
Прийнятою 13.02.2025 ухвалою суд задовольнив клопотання представника відповідача і призначив у справі судову транспортно - товарознавчу експертизу, виконання якої доручив фахівцям Черкаського відділення КНДІСЕ, а провадження у справі зупинив.
У зв`язку з тривалою відпусткою судді Максименка Д.Р., за наслідками повторно проведеного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу до свого провадження 27.03.2025 прийняла суддя Барська Т.М.
24.06.2025 суд задовольнив клопотання представника відповідача адвоката Панасюк Н.А. та виконання судової транспортно товарознавчої експертизи доручив фахівцям Черкаського науково – дослідного експертно – криміналістичного центру МВС України, а провадження у справі зупинив.
З мотивів виконання ухвали суду про призначення судової транспортно- товарознавчої експертизи 24.11.2025 суд поновив провадження у справі.
27.01.2026 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив її розгляд по суті заявлених позовних вимог.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала повністю, просила його задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві та додатково пояснила, що належний їй автомобіль Hyundai Ioniq д.н.з. НОМЕР_2 уже два роки стоїть пошкодженим і використовувати його вона не має можливості. Вартість КТЗ на момент придбання у 2024 році складала 23000,00 доларів США і на день ДТП автомобіль мав пробіг в 30000,00 кілометрів.
Представник позивача адвокат Гейко В. А. також заявлені вимоги своєї довірительки підтримав повністю, просив їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві та додатково пояснив, що власником Hyundai Ioniq д.н.з. НОМЕР_2 є позивач ОСОБА_1 , а ОСОБА_6 , який ним керував на момент ДТП, 18.03.2024 о 07 год. 50 хв. на прохання та за дорученням власника їхав на станцію з миття автомобілів.
Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Панасюк Н.А., будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, до суду не з`явилися, клопотання про відкладення судового засідання представник Пачесюк Н.А. надіслала через годину, після початку судового засідання.
Відповідач ОСОБА_7 у датованій 27.01.2026 заяві просила рішення по суті спору прийняти за її відсутності.
10.04.2026 відповідач Пачесюк Н.В. клопотала про відкладення судового засідання з ухвалення та проголошення рішення з мотивів сімейних обставин її представника, однак суд констатував, що вчинення будь - яких процесуальних дій на стадії ухвалення і проголошення рішення законодавець не передбачає.
Заслухавши пояснення позивача та її представника, перевіривши викладені у заявах по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.
Дослідженням копій постанов у справах про адміністративні правопорушення суд встановив, що 18.03.2024 о 07 год. 50 хв в м. Монастирище по вул. Шевченка ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Mitsubishi Outlander д.н.з, НОМЕР_1 , не була уважною, щоб мати змогу постійно стежити за дорожньою обстановкою та на нерегульованому перехресті вул. Шевченка-Жовтнева, виконуючи поворот ліворуч, не надала дорогу автомобілю, який рухався у зустрічному напрямку прямо, в результаті чого здійснила зіткнення з автомобілем Hyundai Ioniq д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.
Також в означену дату і час, на перехресті вулиць Шевченка і Жовтневої в м. Монастирище ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Hyundai Ioniq д.н.з. НОМЕР_2 , при виявленні небезпеки руху у вигляді автомобіля Mitsubishi Outlander д.н.з. НОМЕР_1 , який перетинав та перекрив траєкторію його руху, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки т.з. для об`їзду, внаслідок чого здійснив зіткнення із автомобілем Mitsubishi Outlander д.н.з. НОМЕР_1 , який в результаті зіткнення отримав механічні пошкодження із матеріальними збитками. 
Постановою Монастирищенського районного суду Черкаської області у справі №702/304/24 від 06.05.202, яка залишена без змін постановою судді Черкаського апеляційного суду від 12.06.2024, відповідач ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.15-18).
Прийнятою 02.08.2025 за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 постановою Черкаський апеляційний суд визнав ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП і провадження у справі закрив у зв`язку зі спливом визначених ст. 38 КУпАП строків давності притягнення особи до адміністративної відповідальності (а.с.74-76, _).
16 серпня 2023 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_2 укладений договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №216304109, за умовами якого забезпеченим транспортним засобом є Mitsubishi Outlander д.н.з. НОМЕР_1 .
Відповідно до умов цього договору страхувальником є власник транспортного засобу ОСОБА_2 , страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 300 000,00 грн., а за шкоду, заподіяну майну - 160 000,00 грн, розмір франшизи - 3200,00 гривень (а.с. 45).
Право власності ОСОБА_1 на автомобіль Hyundai Ioniq реєстраційний номер СА0741ZA підтверджує досліджена судом копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 27.10.2023 (а.с.14)
За твердженням ОСОБА_1 у день дорожньо-транспортної пригоди право керування автомобілем Hyundai Ioniq д.н.з. НОМЕР_2 вона тимчасового передала ОСОБА_3 .
Відповідно до висновку експерта №26ВД від 06.09.2024, який складений експертом Музикою П.В. за результатами проведеного за заявою ОСОБА_1 транспортно – товарознавчого дослідження, вартість матеріального збитку, завданого (з технічної точки зору) власнику автомобіля Hyundai Ioniq реєстраційний номер СА0741ZA внаслідок його пошкодження, на момент проведення дослідження, становить 731493,00 грн. (а.с. 21-44).
Право на зайняття експертною діяльністю ОСОБА_8 підтверджено копією кваліфікаційного свідоцтва №957 від 06.09.2024 (а.с.43 на звороті).
Згідно з висновком судової транспортно - товарознавчої експертизи №СЕ-19/124-25/10609-АВ від 04.11.2025, що виконана за призначенням суду, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Hyundai Ioniq номерний знак НОМЕР_2 , унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 18.03.2024, станом на день проведення експертизи складала 927831,80 гривень.
Ринкова вартість автомобіля Hyundai Ioniq номерний знак НОМЕР_2 , унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, станом на день настання дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 18.03.2024, до пошкодження транспортного засобу складала 927831,80 грн.
Вартість відновлювального ремонту автомобіля Hyundai Ioniq номерний знак НОМЕР_2 , станом на день проведення експертизи 1061412,47 гривень.
Залишкова вартість пошкодженого унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 18.03.2024, автомобіля Hyundai Ioniq номерний знак НОМЕР_2 , станом на день проведення експертизи 258877,23 гривень. (а.с.200-216).
З досліджених відомостей АТ «Ощадбанк» 1661521259224 суд встановив, що 07.08.2024 на картковий рахунок ОСОБА_1 маска картки НОМЕР_4 зараховано 156800,00 гривень страхової виплати згідно з акту №109.00467024-1 від 05.08.2024 (а.с.46).
Клопотань про призначення експертизи на предмет визначення ступеню вини у ДТП кожного з водіїв сторони не заявляли і своєї позиції щодо цієї обставини не висловлювали.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга статті 2 ЦПК України).
Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (частина перша статті 11 ЦПК України).
Відповідно до частин першої, третьої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187,1188 ЦК України.
Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, унормовані статтею 1188 ЦК України, частиною першою якої визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:
1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;
2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;
3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що обов`язок відшкодувати шкоду, завдану іншому володільцю джерела підвищеної небезпеки, виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України, вина у завданні шкоди, є обов`язковою умовою для покладення на винну особу відповідальності за майнову шкоду, завдану внаслідок взаємодії транспортних засобів іншому учаснику дорожньо-транспортної пригоди.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому відповідно до вимог статті 1188 ЦК України, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них у частині, заподіяній нею (у порядку часткової відповідальності). У такому ж порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам.
Отже, за цих обставин, обов`язок відшкодування шкоди покладається на ту особу, з вини якої завдано шкоду. Якщо наявна вина двох осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, шкода відшкодовується кожним з них залежно від ступеня вини.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №328/2750/18 (провадження №61-13747св19).
Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( в редакції Закону №1961-IV від 01.07.2004, який втратив чинність 01.01.2025, надалі у тексті також Закон №1961-IV) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно ст.28 Закону №1961-IV шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого це, зокрема, шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
Відповідно до статті 29 Закону України №1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 зазначила, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках - МТСБУ), та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).
Основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, повинен нести страховик в межах страхової суми.
Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (МТСБУ) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.
Приписами статті 1194 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Тобто статтею 1194 Цивільного кодексу України регламентується визначення обсягу відповідальності застрахованої особи (відповідача) у разі недостатності страхової виплати.
Отже, обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (пункт 72 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №308/3162/15-ц).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) зроблений висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом №1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону №1961-IV). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.
Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження №14-316цс18) та підтверджено ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі №753/15214/16-ц (провадження №14-25цс20).
За наведеного, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика, решта суми - на заподіювача шкоди. При цьому, у разі, якщо розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, то обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Із наданих сторонами та досліджених судом доказів випливає, що цивільно – правова відповідальність водія ОСОБА_2 на момент дорожньо – транспортної пригоди була застрахована ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», що підтверджує поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №216304189 від 16.08.2023 зі строком дії з 00:00 17.08.2023 по 16.08.2024 включно та лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну 160000,00 гривень. Розмір франшизи складає 3200,00 гривень (а.с.45).
Страховик відповідача виплатив позивачу 156800,00 гривень страхового відшкодування (160000,00 – 3200,00) (а.с.46).
Згідно з висновком судової транспортно – товарознавчої експертизи, що призначена судом за клопотанням представника відповідача, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Hyundai Ioniq номерний знак НОМЕР_2 , унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 18.03.2024, станом на день проведення експертизи складала 927831,80 гривень, а вартість відновлювального ремонту - 1061412,47 гривень.
Не зважаючи на висновок судової транспортно - товарознавчої експертизи №СЕ-19/124-25/10609-АВ від 04.11.2025, позивач розмір позовних вимог, заявлений при подачі позову і визначений експертом ОСОБА_8 у висновку №26ВД від 06.09.2024, не збільшувала і просить стягнути з винуватиці ДТП на свою користь 584693,00 гривень завданої матеріальної шкоди (731493,00 - 156800,00).
Частина шоста статті 82 ЦПК України містить імперативне правило про те, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Надані сторонами та досліджені судом копії постанов у справах про адміністративні правопорушення підтверджують, що учасниками ДТП, яка мала місце 18.03.2024 на перехресті вулиць Шевченка і Жовтневої в м. Монастирище, були автомобілі Mitsubishi Outlander д.н.з, НОМЕР_1 та Hyundai Ioniq д.н.з. НОМЕР_2 .
Винними у ДТП рішеннями судів визнані обидва водії – водій колісного транспортного засобу Mitsubishi Outlander д.н.з, НОМЕР_1 ОСОБА_2 та водій колісного транспортного засобу Hyundai Ioniq д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_5 , якому власник КТЗ позивач ОСОБА_1 18.03.2024 доручила помити авто на станції самообслуговування.
Велика палата Верховного Суду у постанові від 27 березня 2019 року у справі №752/16797/14-ц (провадження №14-80 цс 19) сформувала позицію, що за наявності вини всіх володільців автомобілів розмір відшкодування суд визначає у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення, зокрема залежно від ступеня вини кожного володільця.
Вирішуючи питання про розмір відшкодування завданих позивачеві збитків, який слід стягнути з ОСОБА_2 , суд звертає увагу на наявність обопільної вини обох учасників ДТП, а також, що сторони не заявляли під час судового розгляду клопотань про проведення експертизи на предмет визначення ступеня вини у ДТП кожного з водіїв.
Більше того, жодна із сторін не посилалася на ці обставини у заявах по суті справи.
Як встановив суд із дослідженої копії страхового полісу, ліміт відповідальності відповідача ОСОБА_2 складає 160000,00 гривень, франшиза 3200,00 гривень, розмір матеріального збитку згідно зі зробленим на замовлення позивача дослідженням складає 731493,00 гривні.
Зважаючи, що постановами про адміністративні правопорушення винними у ДТП визнані обидва його учасники, розмір шкоди, яка підлягає до відшкодування, визначається шляхом поділу на кількість відповідальних за спричинення шкоди осіб.
Розмір завданої шкоди позивач визначила з урахуванням висновку експерта №26ВД від 06.09.2024, -731493,00 гривні. 
Страховик відповідача відшкодував їй 156800,00 гривень.
Отже з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню матеріальна шкода, згідно з таким розрахунком: 
(731493,00/2)-156800,00 =208946,00 гривень;
208946,00+3200,00 (франшиза)=212146,00 гривень.
Аналізуючи п.36 ст. 36 Закону №1961-IV суд приходить до висновку, що розмір страхового відшкодування на кількість винуватців поділу не підлягає, позаяк наведена норма передбачає, що поділу підлягає саме розмір заподіяної шкоди, а не ліміт відповідальності.
Вирішуючи спір в частині стягнення моральної шкоди суд враховує, що згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
При розв`язанні спору про відшкодування моральної шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. 
Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі №477/874/19 (провадження №14-24цс21) вказано, що абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати.
Розмір відшкодування моральної шкоди не є сталою величиною, а визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням усіх обставин справи й доведеності позову.
Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 вказувала, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача її транспортний засіб був пошкоджений, а це викликало у неї душевні страждання.
Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
У цій справі встановлено, що позивач оцінює розмір моральної шкоди, яку їй було заподіяно внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача у 10 000,00 гривень.
З огляду на доведеність тієї обставини, що автомобіль позивача пошкоджений під час дорожньо – транспортної пригоди, яка сталася за обопільної вини водіїв, а не тільки з вини відповідача, позивачу завдана шкода в розмірі 731493,00 гривень, подія ДТП та пошкодження майна призвели до незапланованих майнових втрат та незручностей позивача, стресу та душевних хвилювань, вплинула на звичайний плин життя та потребує додаткових зусиль для відновлення попереднього стану, суд, виходячи із вимог ст. 23,1167 ЦК України та враховуючи всі обставини справи, глибину страждань позивача, обопільну вину у вчиненні ДТП, вимоги розумності та справедливості, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 4000,00 гривень.
За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 2 ст. 140 ЦПК України розмір витрат, пов`язаних вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
За правилом п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Велика Палата Верховного Суду у прийнятій 22.11.2023 у справі №712/4126/22 постанові виснувала, що перешкоди для відшкодування стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, витрат на складення експертного висновку, підготовленого та отриманого на замовлення сторони у справі до відкриття провадження в такій справі, відсутні.
Звертаючись до суду із матеріальною вимогою в сумі 594693,00 гривень позивач сплатила 5921 гривню 93 копійки судового збору (а.с.1).
За складання експертного висновку позивач сплатила 7500,00 гривень (а.с.20).
За наслідками вирішення спірних правовідносин суд прийшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 212146,00 гривень завданої матеріальної шкоди та 4000,00 гривень моральної шкоди, тобто позовні вимоги суд задовольняє на 35,67%.
Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2112,25 гривень судового збору та 2675,25 гривень понесених витрат на складання висновку експерта.
Керуючись ст.12, 13, 76, 77, 81, 137, 140-141, 258, 259, 263-265, 268, 277-279, 351 -352, 354 - 355 ЦПК України, суд,-
у х в а л и в :
Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування заподіяної під час дорожньо – транспортної пригоди матеріальної шкоди 212146 (двісті дванадцять тисяч сто сорок шість) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування заподіяної під час дорожньо – транспортної пригоди моральної шкоди 4000( чотири тисячі) 00 гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2112 гривень 25 копійок витрат на сплату судового збору та 2675 гривень 25 копійок понесених витрат на складання висновку експерта.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання:   АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .
Рішення ухвалене і проголошене 10.04.2026.

Суддя Тетяна БАРСЬКА