П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 523/25342/25	

Головуючий І інстанції: Малиновський О.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Осіпова Ю.В.,
суддів - Голуб В.А., Скрипченка В.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Пересипського районного суду м.Одеси від 22 грудня 2025 року (м.Одеса, дата складання повного тексту ухвали - 22.12.2025р.) про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -
В С Т А Н О В И В: 
25.11.2025р. ОСОБА_1 звернувся до Пересипського районного суду м.Одеси з позовом до УПП в Одеській області, в якому просив скасувати постанову від 11.06.2025р. серії ЕНА №4947729 про накладення адміністративного стягнення, якою його визнано винним за ч.2 ст.126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі - 3400 грн., та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Також, за змістом позовної заяви, ОСОБА_1 просив поновити йому процесуальні строки звернення до суду, оскільки про наявність спірної постанови від 11.06.2025р. серії ЕНА №4947729 він дізнався лише тільки 25.11.2025р. з відкритого виконавчого провадження щодо примусового виконання вказаної постанови. 
Ухвалою суду першої інстанції від 28.11.2025р. позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху з підстав пропуску строку звернення до суду.
02.12.2025р. позивачем подано до суду 1-ї інстанції заяву про поновлення строку звернення до суду, на підтвердження чого зазначив, що йому невідомо, яку особо було встановлено на підставі паспорту серії НОМЕР_1 за місцем вчинення правопорушення, оскільки це був не він.
Так, ухвалою Пересипського районного суду м.Одеси від 04.12.2025р. дану заяву позивача про поновлення строку на звернення до суду - задоволено, у зв`язку із чим, було відкрито провадження у справі та призначено її розгляд в судовому засіданні.
11.12.2025р. на адресу суду першої інстанції надійшов відзив УПП в Одеській області, в якому представник відповідача, заперечуючи проти позовних вимог ОСОБА_1 , додав відеозаписи з портативних відеореєстраторів інспекторів. 
Ухвалою судді Пересипського районного суду м.Одеси від 22 грудня 2025 року (постановленою у відкритому судовому засіданні) позовну заяву ОСОБА_1 - залишено без розгляду на підставі ч.4 ст.123 КАС України.
Не погоджуючись із вказаним вище судовим рішенням, представник позивача 31.12.2025р. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу судді Пересипського районного суду м.Одеси від 22.12.2025р. та направити справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду по суті. 
10.02.2026р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2024р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.
У відповідності до ч.1 ст.312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів доходить висновку про відсутність достатніх підстав для її задоволення.
Так, спірні правовідносини у справі склалися з приводу визнання протиправною та скасування постанови від 11.06.2025р. про накладення адміністративного стягнення, якою позивача визнано винним за ч.2 ст.126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі - 3400 грн. 
У межах же апеляційного перегляду спір фактично зосереджений лише тільки на спірному питанні дотримання позивачем встановленого законом строку звернення до суду із даним позовом.
Так, частиною 1 ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Щоб адміністративний позов був прийнятий до провадження судом першої інстанції, позивачу необхідно дотримуватись порядку подання позовної заяви в межах реалізації права на звернення до суду та кореспондуючого права на повноважний суд з урахуванням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.55 Конституції України, а також ст.5 КАС України. Так, реалізація захисту порушеного або оспорюваного права відбувається шляхом пред`явлення позову у формі позовної заяви до суду 1-ї інстанції, однак у межах часових рамок, визначених законом. 
У розумінні ч.1 ст.118 КАС України, процесуальними строками є встановлені законом або ж судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Процесуальні строки визначаються днями, місяцями та роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, що повинна неминуче настати.
Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частиною 2 цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ч.3 ст.122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися й інші строки для звернення до суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або ж повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до вимог ст.289 КпАП України, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- та кінозйомки, відеозапису, у тому числі, в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст.132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин даний строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Аналогічні за змістом норми закріплені у ч.2 ст.286 КАС України, за якою позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а відносно рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Отже, під час вирішення питання про пропуск строку звернення з позовом до суду стосовно оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, підлягає з`ясуванню саме дата отримання цієї постанови.
Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 16.11.2023р. у справі №290/606/23.
Так, приймаючи оскаржуване судове рішення про залишення без розгляду позовної заяви, суд 1-ї інстанції виходив із того, що водій ОСОБА_1 , після ухвалення постанови, відмовився від отримання її копії. Тобто, надані з боку відповідача відеозаписи, вказують на обізнаність позивача про розгляд справи та ухвалення постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності саме 11.06.2025р.
Втім, судова колегія вважає такий висновок суду першої інстанції необґрунтованим і передчасним та таким, що ґрунтується на припущеннях, з огляду на наступне. 
Так, з встановлених судом попередньої інстанції обставин справи вбачається, що спірна постанова серії ЕНА №4947729 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, дійсно була прийнята 11.06.2025р. 
Водночас, як сам факт обізнаності щодо її прийняття 11.06.2025р. (тим більше за його участі), так і, відповідно, факт її отримання у день прийняття позивач ОСОБА_1 категорично заперечує. 
У контексті зазначеного, варто звернути увагу на той те, що матеріали даної справи не містять будь-яких належних та достатніх доказів (у тому числі із онлайн-сервісу оператора поштового зв`язку АТ «Укрпошта»), які б дозволяли чітко стверджувати про отримання позивачем спірної постанови саме 11.06.2025р.
Не надав таких доказів відповідач і під час апеляційного перегляду даної справи.
Втім, у даному випадку, вирішальним у визначенні строків звернення до суду є встановлення фактів, коли та за яких обставин позивач дізнався про порушення своїх прав та зміг вчинити дії, направлені на їх відновлення.
Як вже зазначалося вище, обґрунтовуючи заяву про поновлення строку на оскарження вказаної постанови, позивач послідовно наголошував на тому, що не був обізнаний про існування такої постанови та не знав про притягнення його до адміністративної відповідальності до дати фактичного отримання її копії. Більш того, він тільки наприкінці листопада 2025р. (а саме 25.11.2025р.) дізнався спочатку про факт існування виконавчого провадження, відкритого на підставі постанови УПП в Одеській області від 11.06.2025р. серії ЕНА №4947729, а після отримання копії вказаної постанови у державного виконавця, як зазначає позивач в апеляційній скарзі, він реально ознайомився з її змістом. 
Таким чином, на думку судової колегії, суд першої інстанції, помилково сфокусувавши свою увагу лише тільки на наданому відповідачем відеозаписі, залишив зазначені обставини (доводи) без достатньої уваги.
Так, колегія суддів, не заперечуючи зафіксованих на наданому відповідачем відеозаписі фактів досить «зухвалої» поведінки позивача, не виконання законних вимог інспекторів УПП в Одеській області, переховування позивача у приватному будинку і його не бажання виходити з домоволодіння на вимогу інспекторів, доходить висновку про те, що спірна постанова серії ЕНА №4947729 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у встановленому законом порядку ні в той день (т.б. 11.06.2025р.), ні по пошті, йому реально не вручалася.
При цьому, судова колегія не бере до уваги твердження суду 1-ї інстанцій про те, що позивач був ознайомлений зі змістом спірної постанови ще 11.06.2025р. у момент її винесення, проте він відмовився від її отримання (про що, нібито, свідчить наданий відеозапис), оскільки зазначені вище норми законодавства не пов`язують право позивача на звернення до суду з позовом щодо оскарження відповідної постанови саме з моментом її проголошення.
Сам факт обізнаності позивача з тим, що щодо нього зафіксовано порушення ПДР України не є тотожним та прямо не свідчить про його обізнаність щодо винесенної конкретної постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки така постанова у справі про адміністративне правопорушення є окремим індивідуальним актом суб`єкта владних повноважень, який породжує правові наслідки лише тільки з моменту його ухвалення та належного доведення її змісту до відома особи.
Такий правовий підхід узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постановах від 31.01.2020р. у справі №755/7433/19, від 25.02.2021р. у справі №953/2781/20 та від 23.12.2025р. у справі №755/13012/25.
Підсумовуючи викладене вище, висновки Пересипського районного суду м.Одеси щодо залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 на підставі ч.ч.3 та 4 ст.123 КАС України, зумовлюють утворення перешкод особі у доступі до правосуддя та не ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального і процесуального права. 
У той же час, судова колегія вважає за необхідне звернути увагу на те, що обставини подій, які мали місце 11.06.2025р., можуть та мають бути враховані судом першої інстанції під час розгляду справи по суті.
За правилами ст.320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, та направлення справи для продовження розгляду до суду 1-ї інстанції є: 
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 
3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 
4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
У відповідності до ч.3 ст.312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
З урахуванням вищенаведеного, судова колегія вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, ухвала Пересипського районного суду м.Одеси - скасуванню, а справа - направленню до того ж суду для продовження розгляду по суті.
Керуючись ст.ст.169,241,243,308,311,312,320,321,322,325,328 КАС України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Лисевича С.В. - задовольнити.
Ухвалу Пересипського районного суду м.Одеси від 22 грудня 2025 року - скасувати та направити справу №523/25342/25 до суду першої інстанції - для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено: 17.04.2026р. 

Головуючий у справі
суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов 

Судді: В.А. Голуб 

В.О. Скрипченко