Подільський районний суд міста Полтави 
Справа № 553/4130/25 
Провадження № 2/553/318/2026 

Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України

11.02.2026	м. Полтава	

Подільський районний суд міста Полтави в складі головуючого судді Фоміної Ю.В., за участю секретаря судового засідання Летюченко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в порядку загального позовного провадження цивільну справу №553/4130/25 за позовом ОСОБА_1 до Полтавської міської територіальної громади, Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 про визнання права на реєстрацію місця проживання без надання згоди співвласника, -
ВСТАНОВИВ:
01.10.2025 року позивач ОСОБА_1 звуернулась до суду з позовом до Полтавської міської територіальної громади, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 про визнання права на реєстрацію місця проживання без надання згоди співвласника , в якому прохала визнати за ОСОБА_1 право на реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без отримання згоди співвласника.
В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що позивач ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , але фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 . 06.03.2024 року, маючи намір здійснити реєстрацію місця проживання за адресою фактичного проживання, позивач зверталась до Управління реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб з заявою про реєстрацію місця проживання за адресою АДРЕСА_1 з одночасним зняттям з зареєстрованого місця проживання Полтавська область, раніше Чутівський район, наразі – АДРЕСА_2 .
За результатами розгляду заяви від 07.03.2024 року було прийнято рішення про відмову в реєстрації місця проживання відповідно до Постанови КМУ від 07.02.2022 року № 265 «Деякі питання декларування та реєстрації місця проживання та ведення реєстрації територіальних громад» на підставі п.п.3 п. 87 – особа не подала або подала не в повному обсязі необхідні документи або відомості. А також зазначено, що згідно ст. 11 ЗУ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» особа, яка декларує або реєструє своє місце проживання (перебування) у житлі, яке не є власністю (співвласністю) такої особи, та за відсутності документів, що підтверджують право на проживання в цьому житлі, під час подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) або декларації про місце проживання надає згоду власника (співвласника) житла чи уповноваженої особи житла на декларування або реєстрацію особою свого місця проживання (перебування) за адресою цього житла в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У разі декларування або реєстрації місця проживання особою, яка є власником (співвласником) цього житла, згода інших співвласників або інших осіб, місце проживання яких зареєстровано/задекларовано в цьому житлі, не вимагається.
В зв`язку з відсутністю згоди сппівласниці 1/3 частини квартири по АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , в зв`язку з неможливістю її надання, так як особа померла, тому позивач змушена була звернутися до суду з вказаним позовом. Так, неможливість реєстрації місця проживання за адресою фактичного проживаня через ненадання згоди власника 1/3 частини квартири порушують права позивача, зокрема на отримання соціальних, публічних послуг за місцем фактичного проживання.
Ухвалою судді Подільського районного суду міфста Полтави 03 жовтня 2025 року у справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 
22.10.2025 року представником відповідача Полтавської міської ради - Вусик М.Ю. подано відзив на позовну заяву, в якому вказував про відсутність підстав для задоволення позову до Полтавської міської територіальної громади, так як відповідач не є співвласником 1/3 квартири АДРЕСА_3 та не має повноважень щодо здійснення реєстрації місця проживання (перебування). 
Ухвалою Подільського районного суду міста Полтави від 17 листопада 2025 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача - Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради.
Ухвалою Подільського районного суду міста Полтави від 16.12.2025 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
В день судового розгляду від позивачки ОСОБА_1 та її представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують.
Третя особа, яка не заявляє самостійний вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_2 в день судового розгляду подав заяву про розгляд справи без його участі, происть позовні вимоги його дружини ОСОБА_1 задовольнити.
Предстаники відповідачів в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 
Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного:
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_4 ) належить: 1/3 – відсутня реєстрація права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; 2/3 – належить ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі – продажу від 06.09.2021 року, який складено та посвідчено Приватним нотаріусом Святецькою І.В., зареєстровано в реєстрі № 2526. Згідно даного договору продавець ОСОБА_4 (продавець) передала, а ОСОБА_2 (покупець) прийняв у власність 2/3 частини квартири номер АДРЕСА_3 . Відповідно до даного договору купівлі – продажу покупцем в даному договорі є чоловік позивачки, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 07.03.2019 року виданого Полтавським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Полтавській області серії НОМЕР_1 . Договір укладався зі згоди дружини покупця – ОСОБА_1 , шляхом написання нотаріально посвідченої заяви.
Так, позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі, ведуть спільне господарство та проживають однією сім`єю за однією адресою. 
З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_5 до її продажу продавцем ОСОБА_4 покупцю ОСОБА_2 , та оформлення спадкових прав продавцем, належала ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказане підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, яке видане на підставі Розпорядження органу приватизації від 17 вересня 1993 року № 983, а також довідкою виданою приватним підприємством Полтавським бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 01.09.2021 року № 10161, де зазначено, що відповідно до матеріалів БТІ в реєстровій книзі № 116 за реєстровим № 16080 зареєстровано право власності за вищевказаними особами. Після смерті ОСОБА_5 , власником 2/3 частки квартири стала ОСОБА_4 , що підтверджується письмовими доказами, а саме копією довідки з БТІ від 01.09.2021 року за № 10161, копією свідоцтва про право власності на житло видане відділом приватизації житла ПТРЗ та зареєстроване в реєстровій книзі №116 за номером № 16080.
Таким чином, власниками квартири були: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Полтаві ОСОБА_3 , у віці 78 років , померла, про що в книзі реєстрації актів про смерть 27 серпня 1996 року, зроблено відповідний актовий запис № 2607, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого міським відділом записів актів громадянського стану виконкому Полтавської міської ради народних депутатів 27.08.1996 року.
ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Полтаві ОСОБА_5 , у віці 59 років померла, про що 07.12.2017 року, зроблено відповідний актовий запис за № 681, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданого Подільським районним у м. Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 07.12.2017 року.
Після смерті ОСОБА_5 , ОСОБА_4 оформила спадщину шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Спадщина, на яку видане свідоцтво складалося з 1/3 частки квартири. Співвласниками вказаної квартири стали: 2/3 частки ОСОБА_4 , а 1/3 частина квартири у власності ОСОБА_3 ..
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме мйано, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, вбачається, що об`єкту кв. АДРЕСА_5 , реєстрація речового права проведено на 2/3 частки, які належать чоловіку позивачки ОСОБА_2 ..
Відповідно до Витягу з Спадкового реєстру вбачається, що після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось.
Таким чином, в зв`язку з смертю співвласника 1/3 частки домоволодіння ОСОБА_3 , згода на реєстрацію місця проживання дружини іншого співвласника 2/3 частки домоволодіння, не може бути надана фізично, що стало підставою для звернення позивачки ОСОБА_1 з даним позовом.
Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист своого цивільного права у разі йоого порушення, невизнання або оспорювання.
Пунктом 1 ч.2 ст. 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.
Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особу має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Аналізуючи складові правомочності права власності, надання особою, яка є власником житла, дозволу на реєстрацію місця проживання особи, стосується права користування майном. 
Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК України, передбачено, що члени сім`ї власника квартири, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
До членів сім`ї васнирка будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст. 64 ЖК УКраїни, а саме: дружина наймача (власника), їхні діти і батьки. Членами сім`ї наймача (власника) може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем (власником) і ведуть з ним спільне господарством.
Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користуваня цим житлом.
У постанові Верховного Суду № 731/34/17 зазначено правовий висновок про те, що ознака спільного проживання є обов`язковою умовою розуміння сім`ї. Так, судова практика щодо визнання права на проживання та реєстрацію без згоди власників зводиться до наступного: право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якої вони є.
Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» від 11 грудня 2003 року №1382-IV (далі Закон№ 1382-IV), відповідно до Конституції України регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією Україниі закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження.
Статтею 3 Закону № 1382-IV визначено, що вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати.
Механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування), а також встановлює форми необхідних для цього документів визначає Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265,
Так, відповідно до підпункту 5 пункту 35 вказаного Порядку, для реєстрації місця проживання (перебування) особа або її законний представник (представник), уповноважена особа житла або уповноважена особа спеціалізованої соціальної установи, закладу для бездомних осіб, іншого надавача соціальних послуг з проживанням подає документи, що підтверджують:
право на проживання (перебування) в житлі, зокрема свідоцтво про право власності, ордер, договір оренди (найму, піднайму), договір найму житла у гуртожитку (для студентів), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші підтверджуючі документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється за згодою власника (співвласників) житла, наймача та членів його сім`ї, уповноваженої особи житла (зазначені документи та згода не вимагаються під час реєстрації місця проживання (перебування) малолітніх та неповнолітніх дітей за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або законних представників (представників), або одного з них.
Відносини у сфері надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні, встановлює порядок надання таких послуг та порядок внесення, обробки, обміну відповідними відомостями в електронних реєстрах, базах даних для надання таких послуг регулюються Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» (надалі - Закон №1871-IX).
Згідно статті 24 Закону 1871-IX, встановлено, що орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі:
1) повідомлення територіального органу або підрозділу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері реєстрації фізичних осіб, про смерть особи із зазначенням відповідних реквізитів паспортного документа померлої особи, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого у встановленому порядку;
2) заяви власника (співвласників) житла, інших осіб про смерть особи;
3) припинення особою громадянства України або скасування рішення про набуття громадянства України;
4) припинення підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства;
5) повідомлення відповідного закладу для бездомних осіб, іншого надавача соціальних послуг з проживанням про втрату підстав для отримання особою соціальних послуг, що надаються відповідно доЗакону України «Про соціальні послуги»;
6) судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою;
7) припинення підстав на право користування житлом (закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житла, закінчення/припинення навчання в закладі освіти), відчуження житла та інших визначених законодавством документів;
8) заяви власника (співвласників) житла, уповноваженої особи житла, у разі якщо місце проживання (перебування) особи було задекларовано або зареєстровано, крім випадків реєстрації місця проживання у житлі, що підлягає приватизації;
9) повідомлення уповноваженої особи житла закладу освіти про втрату підстав для проживання особи в гуртожитку, що належить до сфери управління цього закладу освіти;
10) відомостей про державну реєстрацію смерті з Державного реєстру актів цивільного стану громадян.
Згідно частини 5 статті 8 Закону № 1871-IX, у разі якщо особа не є власником (співвласником) житла, за адресою якого декларується місце її проживання, декларування місця проживання особи здійснюється за згодою власника (співвласників) житла, уповноваженої особи житла, яка надається в електронній формі засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг та зазначається в декларації про місце проживання під час її формування. Відомості, передбаченічастиною другою цієї статті, згода власника (співвласників) житла не вимагаються у разі декларування місця проживання дітей за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання їхніх батьків або інших законних представників чи одного з них.
Обов`язковість отримання згоди власника (співвласників) житла на декларування або реєстрацію особою свого місця проживання (перебування) за адресою цього житла визначено також у статті 11 Закону № 1871-IX.
Отже, підставою для реєстрації місця проживання особи, яка не є власником житла, де має намір зареєструватися, є документи, які засвідчують право даної особи на проживання у цьому житлі передбачені п.35 Порядку декларування та реєстрації місця проживання або документально оформлена згода на реєстрацію, надана власниками житла.
Зважаючи на те, що квартира АДРЕСА_3 в розмірі 2/3 частки належить чоловікові позивачки ОСОБА_2 , з яким позивачка фактично мешкає в зазначеному житлі та вселилася у квартиру зі згоди чоловіка, як дружина власника, та який також надав згоду на реєстрацію її місця проживання в зазначеному житлі, та згода власника 1/3 частки ОСОБА_3 не може бути надана в зв`язку зі смертю останньої, що перешкоджає позивачці реалізувати обов`язок визначений нормами ч.1 ст. 5 Закону №1871-IX та п.5 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), та порушує її права пов`язані з метою декларування та реєстрацією місця проживання (перебування) особи, визначеною положеннями ст. 3 Закону, суд приходить до висновку, що позивачкою обрано належний спосіб захисту у вигляді визнання за нею права на реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без отримання згоди співвласника 1/3 частки зазначеної квартири, оскільки установлено фізичну неможливість отримати згоду на реєстрацію позивачки за вказаною адресою іншого співвласника цього житла.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, та такий, що підлягає до задоволення.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з заявою позивачки про залишення судового збору за нею, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, судові витрати слід залишити за позивачкою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 137, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
Позовну заяву ОСОБА_1 до Полтавської міської територіальної громади, Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 про визнання права на реєстрацію місця проживання без наданння згоди співвласника - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_6 право на реєстрацію місця проживання за адресою АДРЕСА_1 , без отримання згоди співвласника 1/3 частки зазначеного житла.

Судові витрати залишити за позивачкою ОСОБА_1 .
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлений 11.02.2026 року.
Суддя Подільського районного суду міста Полтави  	Ю. В. Фоміна