УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №286/3805/25 Головуючий у 1-й інст. Кулініч Я. В. 
Номер провадження №33/4805/126/26
Категорія ст.124 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 06 листопада 2025 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, 
ВСТАНОВИВ:
Постановою судді Овруцького районного суду Житомирської області від 06 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців. Також стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн судового збору.
Згідно постанови судді районного суду, ОСОБА_1 15 жовтня 2025 року о 10-30 год на автодорозі сполученням с. Потаповичі та с. Невгоди 1 км, керуючи автомобілем FORD д.н.з. НОМЕР_1 на залізничному переїзді здійснив рух на червоний сигнал світлофора та звуковий сигнал, внаслідок чого сталося зіткнення з локомотивом, в результаті чого автомобіль та локомотив отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 20.5.в Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУП. 
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати, винести нову, якою визнати його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу. Вину у скоєному визнав, розкаявся. Вказане судом першої інстанції не враховано, як і не встановлені його особа та майновий і сімейний стан. Зазначив, що призначена йому міра покарання у вигляді позбавлення права керування позбавить можливості працювати, забезпечувати потреби сім`ї.
ОСОБА_1 була надана можливість апеляційним судом надати свої покази у справі, проте він цим не скористався. Будучи належним чином повідомленим про місце і час судового засідання останній у судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явилися, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. 
Нормами чинного КУпАП не передбачено можливості зупинення строків накладення адміністративного стягнення, а сплив такого строку навіть за наявності вини особи у вчиненні кримінального правопорушення є безумовною підставою для закриття провадження у справі.
При цьому, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не позбавлена можливості подавати письмові пояснення щодо обставин справи, подавати докази та залучити захисника для представництва та захисту її інтересів підчас розгляду справи в суді.
Відповідно до статті 6 Європейської конвенції з прав людини кожна особа має право на розгляд її справи упродовж розумного строку судом встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти неї обвинувачення. Тому, розгляд даної справи без невиправданої затримки не буде відповідати інтересам особи, яка притягується до адміністративної відповідальності .
За таких обставин, з метою недопущення затягування розгляду справи, зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи за відсутності особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення та у відповідності до положень ч. 6 ст. 294 КУпАП, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, які беруть участь в апеляційному провадженні справи.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин вказаних у постанові, ґрунтується на досліджених судом доказах та в апеляції не оспорюється.
Кваліфікація дій ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП є правильною.
Як вбачається зі ст. 124 КУпАП, санкція останньої передбачає два альтернативних види стягнення: штраф в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України (ст. 33 КУпАП). 
Статтею 27 КУпАП визначено, що штраф є грошовим стягненням, що накладається на громадян, посадових та юридичних осіб за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.
В той час, як згідно ст. 30 КУпАП, позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.
Отже, у разі альтернативного покарання, позбавлення права керування транспортними засобами може застосовуватися за певних умов - грубе або повторне порушення порядку користування цим правом.
При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Однак, рішення суду про накладення адміністративного стягнення саме у виді позбавлення права керування транспортними засобами у постанові суду, з огляду на надані апеляційному суду дані про особу порушника, з врахуванням, що санкція ст. 124 КУпАП передбачає також накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, є занадто суворим.
Під час розгляду справи в апеляційній інстанції встановлено, що ОСОБА_1 вину визнав повністю, щиро розкаявся, у апеляційній скарзі заявив, що розгляд справи не затягував та подав заяву про слухання справи у його відсутності.
Обґрунтовуючи доводи щодо несення служби у ЗСУ та необхідності використання автомобіля для переміщення у службових справах, скаржник долучив до справи копію довідки Військової частини НОМЕР_2 від 12 листопада 2025 року, за змістом якої молодший сержант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі по мобілізації у в/ НОМЕР_3 (а.с. 30). 
Крім того, ОСОБА_1 вказав, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, тому потребує права керування транспортним засобом для їх забезпечення, що підтвердив копіями свідоцтв про народження доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 27-28).
Натомість, будь-яких обставин, що обтяжують відповідальність, судом не встановлено.
Судом першої інстанції не враховано зазначені факти і не наведено обґрунтування неможливості застосування до водія ОСОБА_1 більш м`якого покарання у вигляді штрафу, відповідно – не наведено мотивів необхідності застосування стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про недотримання судом першої інстанції вимог ст.ст.23, 30, 33, 280 КУпАП в частині призначеного покарання.
Враховуючи наведене, постанова суду першої інстанції в частині призначеного покарання підлягає зміні з позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців на застосування штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Змінити постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 06 листопада 2025 року в частині накладеного адміністративного стягнення на ОСОБА_1 з адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців на адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.
В решті постанову залишити без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь