Справа № 752/20027/25 
Провадження №: 1-кп/752/1397/26 
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2026 року м. Київ 
Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючої судді  ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін та інших учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 - в режимі відеоконференцзв`язку,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025100010002354 від 26.07.2025 за обвинуваченням 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красноград Харківської обл., українця, громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовця, рекрута Відділення військової підготовки Фахового коледжу морського транспорту Національного університету «Одеська морська академія», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без фактичного місця проживання у місті Києві, в силу статті 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

У С Т А Н О В И В :

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Відповідно до ст. ст. 11, 12, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військовослужбовець під час проходження військової служби повинен, окрім іншого, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Відповідно до ст. 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України.
Згідно зі ст. 178 Цивільного кодексу України об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.
Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Однак, всупереч наведеним вище нормативно-правовим актам ОСОБА_5 вчинив злочин проти власності за наступних обставин.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, запровадженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», строк дії якого в подальшому було неодноразово продовжено. 
Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час але не пізніше 25.07.2025 у військовослужбовця ОСОБА_5 , рекрута відділення військової підготовки Фахового коледжу морського транспорту Національного університету «Одеська морська академія», виник злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення, шляхом таємного викрадення чужого майна, вчиненому в умовах воєнного стану. 
Так, 25.07.2025 о 01 год. 03 хв. ОСОБА_5 реалізуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчиненого в умовах воєнного стану, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом вільного доступу перебуваючи у приміщенні загального коридору 8 поверху житлового будинку АДРЕСА_2 , впевнившись та скориставшись тим, що за його діями ніхто з мешканців вказаного будинку та сторонніх осіб не спостерігає та не зможе завадити вчиненню протиправних дій, діючи умисно, таємно викрав велосипед зеленого кольору марки "GENIUS aziut FS Rock" вартістю 3989 грн 80 коп., що належить ОСОБА_6 та три саморобні акумулятори для дронів (10 акумуляторних батарейок), що також належать ОСОБА_6 , які матеріальної цінності для останнього не становлять, після чого разом із викраденим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення завдавши потерпілому майнової шкоди на загальну суму 3989 грн 80 коп.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у крадіжці, вчиненій в умовах воєнного стану, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

2. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винним, щиро розкаявся, а також підтвердив встановлені в обвинувальному акті обставини справи. Пояснив, що зайшов у будинок за вказаною адресою, побачив велосипед та вирішив його викрасти. В подальшому велосипед було повернуто потерпілому. Зазначив, що зробив для себе висновки та шкодує про вчинене, в майбутньому зобов`язується закон не порушувати.
Показання ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутній сумнів щодо добровільності їхньої позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Таким чином, суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану та кваліфікує такі його дії за ч. 4 ст. 185 КК України.

3. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
При призначенні покарання ОСОБА_5 суд бере до уваги і визнає обставинами, які пом`якшують покарання - його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжує покарання, не встановлено.

4. Мотиви призначення покарання.
Призначаючи міру покарання ОСОБА_5 суд у відповідності зі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який має середню освітою, навчався у Відділенні військової підготовки Фахового коледжу морського транспорту Національного університету «Одеська морська академія», військовослужбовець, раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.
Суд зауважує, що згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
У правовій державі покарання передусім є виправним та превентивним засобом, в якій має використовуватись не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи.
На реалізацію принципу, встановленого частиною другою статті 61 Конституції України, згідно з яким юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, спрямовані положення статті 65 КК України. Зазначений принцип, зокрема, конкретизовано у положеннях Кримінального кодексу України щодо системи покарань, звільнення від кримінальної відповідальності, звільнення від покарання та його відбування, у тому числі призначення більш суворого покарання.
Керуючись загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК України), суд має призначати покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання.
Призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки кримінального правопорушення, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.
Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину та передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.
Виходячи з мети покарання й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Тобто, кримінально-правовий зміст принципу справедливості полягає в тому, що покарання, яке застосоване до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути справедливим, тобто таким, що відповідає як тяжкості вчиненого кримінального правопорушення так і конкретним обставинам його вчинення, а також особливостям особистості злочинця.
Згідно з ч. 4 ст. 185 КК України, крадіжка, вчинена в умовах воєнного або надзвичайного стану карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років і відповідно до положень ст. 12 КК України є тяжким злочином.
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_5 вид та міру покарання, суд виходить із характеру діяння, обстановки, способу, місця і часу вчинення кримінального правопорушення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, мотивів і мети, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення і обставин, що безпосередньо пов`язані із його вчиненням, та характеризують поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, а також враховує дані про особу обвинуваченого, а тому, на переконання суду, необхідним для виправлення та запобіганню вчиненню ним нових кримінальних правопорушень буде призначення покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у межах санкції в мінімальному розмірі, а саме у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Разом з тим, враховуючи що обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні негативно оцінив власну протиправну поведінку, висловив щирий жаль з приводу вчиненого, розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, викрадений велосипед було повернуто потерпілому, а тому, зважаючи на щире бажання обвинуваченого стати на шлях виправлення, його молодий вік, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням ряду обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Таке покарання, на переконання суду, має бути справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_5 , попереджати вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідати його меті, гуманності, справедливості і не потягнути за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Заходи забезпечення кримінального провадження (арешт, накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва у справі №752/19111/25 від 13.08.2025) - скасувати.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити згідно з вимогами ст. 100 КПК України.
Документально підтверджені процесуальні витрати по справі на залучення експерта за проведення судової-товарознавчої експертизи (висновок експерта №1942 від 07.08.2025) у сумі 424,08 грн необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.
На підставі викладеного, керуючись ст. 349, 368-370, 374-376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити  ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати  ОСОБА_5 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Початок іспитового строку обчислювати з моменту проголошення вироку суду, тобто з 16.04.2026.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва у справі №752/19111/25 від 13.08.2025 на велосипед зеленого кольору марки "GENIUS aziut FS Rock" та 10 акумуляторних батарейок - скасувати.
Речові докази:
-велосипед зеленого кольору марки "GENIUS aziut FS Rock" та 10 акумуляторних батарейок, передані на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , - вважати повернутими власнику.
Стягнути з  ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати в сумі 424,08 грн на проведення експертизи (висновок експерта №1942 від 07.08.2025).
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя           ОСОБА_1