Справа № 357/2056/22
1-кп/357/470/26 
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.03.2026 колегія суддів Білоцерківського міськрайонного суду Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , 
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12021111030003115, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 грудня 2021року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новопетрівка, Миколаївського району, Одеської області, непрацюючого, неодруженого, із середньою освітою, без постійного місця проживання, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-11.04.2005 Миколаївським районним судом Одеської області за ст. 185 ч. 3, 69 КК України до 1 року позбавлення волі;
-26.10.2006 Миколаївським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, 69, 70 КК України до 2 років позбавлення волі;
-16.04.2009 Личаковським районним судом м. Львів за ч. 1 ст. 187 КК України до 4 років позбавлення волі;
-19.07.2013 Любашівським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3-х місяців арешту;
-17.09.2013 Любашівським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 125, ч. 2 18, ч. 4 ст. 7 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі;
-05.03.2015 Любашівським районним судом Одеської області за ч. ч. 1, 4 ст. 70, 72, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК України до чотирьох років шести місяців позбавлення волі, звільнився з Одеської ВК №14, 03.09.2018 по відбуттю покарання;
- 04.08.2022 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі;
-12.12.2023 Броварським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого пунктом 12 частини 2 статті 115 Кримінального кодексу України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, непрацюючого, неодруженого, із середньою освітою, без постійного місця проживання, без місця реєстрації, раніше судимого:
-27.04.2017 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, 05.08.2019 року звільнений з Київського СІЗО № 13 по відбуттю покарання.
-19.11.2020 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі 80 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1360 грн.
-17.08.2021 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 місяців арешту;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого пунктом 12 частини 2 статті 115 Кримінального кодексу України,
учасники кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 ,
потерпіла ОСОБА_8 ,
захисник-адвокат ОСОБА_9 ,
захисник-адвокат ОСОБА_10 , 
обвинувачений ОСОБА_5 ,
обвинувачений ОСОБА_6 ,
у с т а н о в и л а:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_6 разом  ОСОБА_5 будучи раніше судимими, вчинили умисний злочин проти життя та здоров`я особи за наступних обставин.
Так, 19 грудня 2021 року близько 00 години 10 хвилин ОСОБА_6 разом  ОСОБА_5 та ОСОБА_11 з метою спільного розпиття алкогольних напоїв, прийшли в напівзруйноване приміщення, що розташоване на території колишньої військової частини № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , де на той час тимчасово проживали ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .. 
Під час вживання алкогольних напоїв на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ОСОБА_6 та  ОСОБА_5 з однієї сторони та ОСОБА_12 з іншої сторони виник конфлікт, який переріс в бійку, в ході якої ОСОБА_5 наблизився до ОСОБА_12 та наніс останньому два удари кулаками рук в область обличчя. В цей час ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_12 та наніс йому два удари кулаками обох рук в голову, від яких останній не втримався на ногах та впав на підлогу. Після цього, ОСОБА_6 наніс потерпілому декілька ударів ногами по тулубу та нижнім кінцівкам. В подальшому, уникаючи протиправних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ОСОБА_12 підвівся з підлоги та, з метою самозахисту, вибіг із напівзруйнованої будівлі на вулицю. 
В цей час у ОСОБА_6 та ОСОБА_5 виник умисел на позбавлення життя ОСОБА_12 . Реалізовуючи свій протиправний умисел, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді настання смерті ОСОБА_12 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 домовились про спільне вчинення злочину та з метою реалізації свого наміру ОСОБА_6 взяв зі столу ніж. В подальшому, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_5 з метою доведення свого умислу спрямованого на позбавлення життя ОСОБА_12 вибігли за останнім з будівлі. Перебуваючи біля рогу будівлі ОСОБА_6 , тримаючи в правій руці ніж, наблизився до ОСОБА_12 та наніс йому ножем чотири удари в область шиї, від яких останній впав на землю, після чого ОСОБА_6 наніс декілька ударів ножем в область грудної клітини потерпілого. Після чого, ОСОБА_5 маючи на меті єдиний умисел, на позбавлення життя ОСОБА_12 взяв у Мирця ніж, який тримаючи у правій руці, наніс ножем два удари в область шиї та близько чотирьох ударів в область грудної клітини потерпілого ОСОБА_12 . 
Після чого, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , взявши попідруки потерпілого ОСОБА_14 перетягнули останнього під бетонну арку, де кинули на землю. В подальшому ОСОБА_6 , взявши до рук фрагмент бетону, яким наніс декілька ударів в область голови потерпілого ОСОБА_12 .. 
Внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_12 було завдано тілесні ушкодження у вигляді: різаної рани шиї, з ушкодженням обох загальних сонних артерій та обох яремних вен, ушкодження м`язів шиї, хрящів гортані, надгортанника, рани лівої половини голови, перелом лівої вискової кістки, крововиливи під м`якими мозковими оболонками та в м`які покриви голови, рани лобної області зліва та підборіддя справа; синці на повіках обох очей та правій кісті, численні непроникаючі рани грудної клітини, крововиливи в м`яких тканинах навколо ран. Смерть ОСОБА_12 , 1978 р.н., настала від різаної рани шиї з ушкодженням судин шиї та крововтратою. Ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, є небезпечними для життя та перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. 
Дії ОСОБА_6 та ОСОБА_5 кваліфіковані як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (умисне вбивство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
Тим самим, стороною обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_5 висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (умисне вбивство), вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
У рамках цього кримінального провадження судом було досліджено надані з боку сторони обвинувачення та захисту, наступні фактичні дані, на підставі яких кожна із сторін просить суд встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню у ньому, з числа регламентованих ст. 84 КПК України.
На підставі яких суд у ході судового розгляду через призму їх аналізу, у порядку ст. 94 КПК України, установив наступне.
Суд, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку приходить до наступного.
Під час судового розгляду судом не встановлено неналежних та недопустимих доказів для виправдання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у вчиненні умисного вбивства, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчинененого за попередньою змовою групою осіб, відповідальність за яке передбачена п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, із дотриманням стандарту доказування «поза розумним сумнівом».
Указаних висновків суд дійшов зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України з наданням останнім рівних прав на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених тим же Кодексом.
Порядок кримінального провадження на території України визнається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України, що закріплено в ст. 1 КПК України.
Згідно зі ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів, що закріплено в ст. 85 КПК України.
Згідно зі ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, що передбачено ст. 87 КПК України.
У рамках зазначеного кримінального провадження судом було досліджено надані з боку сторони обвинувачення, наступні фактичні дані, на підставі яких кожна із сторін просить суд встановити наявність обставин, що підлягають доказуванню у ньому, з числа регламентованих ст. 84 КПК України, як-то показання, речові докази, документи, висновки експертів. На підставі яких суд у ході судового розгляду через призму їх аналізу, у порядку ст. 94 КПК України, установив наступне.
Так, з показань обвинуваченого  ОСОБА_6 , який будучи допитаним в судовому засіданні свою винуватість у вчиненні злочину за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, не визнав, який пояснив, що 19.12.2021 гуляв по Білій Церкві та вживав алкогольні напої разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_11 .. Після цього, вони разом пішли на території колишньої військової будівлі, до тимчасового місця проживання ОСОБА_12 та ОСОБА_15 , для того щоб продовжувати вживати спиртні напої. Стіл був накритий на підлозі, вони розмістились поруч навприсядки, в приміщенні було темно, світла не було та ОСОБА_6 дав свій ліхтарик ОСОБА_11 , яким вона присвічувала в приміщенні. В подальшому між ОСОБА_5 та ОСОБА_12 виник конфлікт з приводу нецензурної лайки відносно присутніх. Після образ ОСОБА_12 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 намагалися його заспокоїти. Проте ОСОБА_12 , своєю поведінкою провокував ОСОБА_5 та розізлив їх обох. ОСОБА_5 вдарив кулаком ОСОБА_12 в голову, від удару останній з`їхав по стінці, після чого ОСОБА_6 наблизився до ОСОБА_12 та наніс йому один-два удари в голову, від яких він впав, після чого наніс близько 5 ударів ногами по ногам потерпілого. Після того як ОСОБА_6 перестав наносити удари ОСОБА_12 , останній почав провокувати ОСОБА_5 , потім ОСОБА_12 вибіг на вулицю. ОСОБА_6 разом з ОСОБА_5 вибігли за ним, по дорозі ОСОБА_6 взяв ніж. Перебуваючи на вулиці біля будівлі він стоячи напроти, обличчям до обличчя ОСОБА_12 наніс удар ножем в область шиї потерпілого, від якого останній впав. Коли ОСОБА_12 лежав він наніс йому один удар ножем в область грудної клітини. В подальшому він разом з ОСОБА_5 взяли під руки ОСОБА_12 та відтягли останнього до арки, де ОСОБА_6 залишив ОСОБА_5 та ОСОБА_12 вдвох. Чи був у ОСОБА_5 ніж він не знає. ОСОБА_6 підійшов до будівлі, щоб повідомити ОСОБА_16 про те, що потрібно йти з цього місця. ОСОБА_6 хотів підійти до ОСОБА_12 та побачити наслідки, проте за щось перечепився та майже не впав, було темно і він нічого не побачив, проте зрозумів, що потерпілий помер. Під час нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 була неподалік. Всі присутні перебували в стані сильного алкогольного сп`яніння, можливо він наносив потерпілому ще якісь тілесні ушкодження, але через сильний стан сп`яніння на даний час не пригадує. Ніж викинув. Після вбивства він деякий час проживав у знайомого, де привів себе в порядок, а потім ще декілька днів був у місті, а потім поїхав у Вінницю, де його затримали працівники поліції. Під час затримання був у куртці та чоботах, в яких був під час вчинення злочину. 
З показань обвинуваченого ОСОБА_5 , який будучи допитаним в судовому засіданні свою винуватість у вчиненні злочину за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, визнав частково, який пояснив, що 19 грудня 2021 він разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , гуляли по ОСОБА_17 та вживали алкогольні напої. Після чого, вони разом пішли до закинутої будівлі, де на той час проживав ОСОБА_12 та ОСОБА_18 , що розташована в АДРЕСА_2 , що біля третьої військової площадки. 
В подальшому, після розпиття алкогольних напоїв ОСОБА_19 став чіплятись до присутніх, висловлювався в їх адресу нецензурною лайкою, погрожував розправою його рідним. Поведінка ОСОБА_12 його обурила, він підійшов до нього та двічі вдарив кулаком ОСОБА_20 в голову, але останній не заспокоївся та продовжив нецензурно висловлюватись в його адресу та адресу його рідних. В цей час підійшов ОСОБА_6 та наніс ОСОБА_12 декілька ударів руками в голову.
В подальшому, ОСОБА_19 підвівся та вибіг на вулицю, а він разом з ОСОБА_6 вибігли за ним. Він не бачив коли та де ОСОБА_6 взяв ніж, але бачив ніж у нього в руках. Він бачив, як на вулиці біля будівлі ОСОБА_6 наніс ОСОБА_12 декілька ударів ножем, він бачив як блиснуло лезо ножа, удари ОСОБА_6 наніс десь в область шиї та по тулубу, від яких останній сів на сідниці. В цей час він забрав ніж у ОСОБА_6 та підійшовши до ОСОБА_12 , також наніс декілька ударів ножем, куди саме не пригадує, можливо по шиї та тулубу. В подальшому, він разом з ОСОБА_6 попідруки відтягли ОСОБА_12 до арки, де кинули його на землю, при цьому ОСОБА_12 вдарився головою об камінь чи бетон, який там лежав. ОСОБА_12 перетягнули під арку, щоб його не зразу виявили. Коли він залишав ОСОБА_12 , той ще дихав.
Він перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння, можливо він та ОСОБА_6 , наносили потерпілому ще якійсь тілесні ушкодження, але кількість та куди саме на даний час він не пам`ятає. Він не пригадує хто з них, він чи ОСОБА_6 , і куди саме викинули ніж. Після вбивства він разом з ОСОБА_11 пішли до іншої закинутої будівлі, де їх виявили працівники поліції та затримали в той же день ввечері. 
Будучи допитаною в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 353 КПК України та попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, потерпіла ОСОБА_8 , показала, що потерпілий ОСОБА_12 , її родич – вона племінниця його діда ОСОБА_21 , який проживає в кв. АДРЕСА_3 , де і зареєстрований ОСОБА_22 . Останній раз з ОСОБА_22 вона спілкувалася в 2010-х роках, ще до його засудження до позбавлення волі. ОСОБА_12 вів антигромадський спосіб життя, зі слів діда їй відомо, що ОСОБА_22 іноді приїжджав до нього. З ким ОСОБА_22 спілкувався їй не відомо. Про смерть останнього дізналась від працівників поліції. Вона особисто з ОСОБА_22 не спілкувалася та відносин не підтримувала.
Допитана в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_11 показала, що 19.12.2021 близько 12 години вона гуляла по місту разом ОСОБА_5 разом вживали алкогольні напої, пили горілку біля церкви коло ОСОБА_23 , десь 0,5 літра, закуски мабуть не було, вона не пригадує, гроші стріляли у людей, у «Торгового центру» та біля «Апельсину» вистачило на 1,5 літри горілки, яку придбали у жінки на проти «Фори», що по вул. Павліченко м. Біла Церква, воду купили в магазині. Після чого, вона разом з ОСОБА_5 прийшли до «заброшки» в напівзруйноване приміщення, що на 3 площадці по вул. Шолом Алейхема, де тимчасового проживав «Папік», ОСОБА_24 та потерпілий - ОСОБА_19 – яких раніше бачила коло церкви. З ними також був ОСОБА_25 . В приміщенні було темно, світла не було, вона присвічувала ліхтариком. Вони стали розпивати алкогольні напої, ОСОБА_18 , майже відразу після вжиття алкогольних напоїв ліг відпочивати. Між нею та ОСОБА_26 виник конфлікт, так як останній обізвав її, за що вона дала йому ляпаса. ОСОБА_27 знає з 14 років, вони познайомились в дитячій лікарні, з ОСОБА_5 познайомилась пізніше десь 4-5 років назад. Їй відомо, що ОСОБА_28 був в місцях позбавлення волі, про те не знає за що був засуджений. Під час розпиття алкогольних напоїв виник конфлікт, оскільки хлопці дізнались, що під час відбуття покарання ОСОБА_12 був опущеним, а вони разом вживали напої, що в їх розумінні було неприпустимим. В подальшому ОСОБА_5 перший двічі вдарив кулаком ОСОБА_20 в голову, від якого ОСОБА_29 став з`їжджати по стінці. В цей час ОСОБА_6 наблизившись до ОСОБА_12 та наніс йому один удар ногою в область обличчя, від чого той впав. Після чого, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 витягли ОСОБА_12 на вулицю, де зняли з нього куртку. В цей час ОСОБА_6 , тримаючи в руці кухонний ніж, який він взяв в приміщенні – вона бачила як він брав, але в якій руці тримав не пам`ятає, наблизився до ОСОБА_12 та наніс останньому близько 4 ударів по горлу та в районі шиї, а потім близько 7 ударів камінцем по голові потерпілого, ОСОБА_5 наніс близько 2 ударів ножом по шиї потерпілого. Про вбивство дізналась від працівників поліції, коли вони їх знайшли на іншій заброшенці разом з ОСОБА_5 . Вона не намагалась припинити дії ОСОБА_30 та ОСОБА_6 , оскільки сильно злякалась та перебувала в стані алкогольного сп`яніння. 
Таким чином вказані показання свідка, суд визнає належними оскільки, вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, враховуючи, що показання отримані у порядку встановленому КПК України.
Загалом, обставин регламентованих ст. 87 КПК України в ході судового розгляду встановлено не було.
Незважаючи на невизнання вини обвинуваченими у скоєнні злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, суд вважає обвинувачення доведеним, а їх винуватість підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів у порядку статті 358 КПК України.
Зазначені покази відповідають письмовим доказам, наданим стороною обвинувачення на підтвердження провини обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що досліджені судом у судовому засіданні.
В свою чергу, з встановленого обсягу досліджених судом, у порядку статті 358 КПК України, у судовому засіданні, за клопотанням сторони обвинувачення були досліджені наступні письмові докази, а саме: документи, тобто спеціально створені з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо відомостей, судом встановлено наступне.
Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про злочин, передбачений за ч. 1 ст. 115 КК України внесені 19 грудня 2021 року за № 12021111030003155  (т.2, а.с. 63-64).
З електронного рапорту помічника чергового Білоцерківського РУП від 19 грудня 2021 року, вбачається, що 19 грудня 2021 року о 13 год. 57 хв. надійшло повідомлення від ОСОБА_31 про те, що до неї підійшов невідомий чоловік та сказав, що біля військового майданчику під бетонною аркою з боку вулиці Шолом – Алейхема лежить тіло чоловіка з нібито відрізаною головою (т. 2, а.с. 65).
З протоколу огляду місяця події з фототаблицею, складеного 19 грудня 2021 року з 15.20 год. по 18.10 год. вбачається, що об`єктом огляду за адресою: АДРЕСА_2 , поруч з недобудованим приміщенням, під час якого виявлено труп невідомого чоловіка, шкіра обличчя якого забруднена кров`ю, з права від голови знаходиться камінь з потьоками схожими на кров, на шиї знаходиться рана вертеновидна з рівними краями, в рані проглядається стравохід, трахея, на підборідді маються горизонтальні рани з рівними краями, синець на передпліччі, кістки грудної клітини та тазу цілі на дотик біля лівої частини голови виявлено нерівний фрагмент бетону з плямами схожими на кров та вилучено: фрагмент бетону зі слідами речовини бурого кольору (далі РБК), який був упакований в картонну коробку з написом «Пакет № 1»; предмет, схожий на лезо від ножа зі слідами речовини бурого кольору, який був упакований в паперовий конверт з написом «Пакет № 3»; змиви з бетонної конструкції, недопалок цигарки з фільтром білого кольору з нашаруванням речовини схожої на губну помаду (пакет №4), пластикова обгортка від карамельки темно-зеленого кольору (пакет №5), фільтр білого кольору (пакет №6), фільтр білого кольору (пакет №7), фрагмент дерев`яної палиці циліндричної форми з нерівними краями з наявними з слідами з нашаруванням речовини бурого кольору схожої на кров(т. 2 , а.с. 66-98). 
З протоколу огляду місяця події з фототаблицею, складеного 19 грудня 2021 року з 18.30 год. по 19.30 год. вбачається, що об`єктом огляду за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Шолом Алейхема, біля буд № 21А, магазин «Інтер-CAR», є відкрита ділянка місцевості, що знаходиться на території колишнього військового майданчика, під час якого виявлено та вилучено: курточку із синтетичного матеріалу червоного кольору з написом «Compas», яка поміщена в картонну коробку та фототаблиці до нього(т. 2 , а.с. 99-104).
Тобто зазначені докази підтверджують місце вчинення злочину, яке мало місце в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , що також знайшло своє підтвердження в судовому засіданні при допиті обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,свідка ОСОБА_11 ..
Так, дослідивши в судовому засіданні вказані протоколи огляду місця події від 19 грудня 2021 року судом встановлено, що відсутні підстави для висновків про недотримання органом досудового розслідування вимог статей 233, 234, 237 КПК України, проведеного огляду місця події від 19 грудня 2021 року, за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Шолом Алейхема, біля буд № 21А, магазин «Інтер-CAR».
Крім цього згідно з ч. 3 ст. 214 КПК України здійснення досудового розслідування, крім випадків, передбачених цією частиною, до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У невідкладних випадках до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути проведений огляд місця події.
Враховуючи норму ст. 223 КПК України, вбачається, що слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.
Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Згідно з ч. 1 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якої метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ним володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.
Отже, судом встановлено, що огляд проведений з дотриманням вимог ст. 237 КПК України. При цьому суд враховує висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображений у постанові від 07.06.2018 в справі № 727/4350/16-к Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду вказав, що виходячи із аналізу кримінальних процесуальних норм, які містяться у ст. 233 ч. 1, ст. 234 ч. 2 та ст. 237 ч. 2 КПК України, огляд житла чи іншого володіння особи може бути проведено за добровільною згодою особи, яка ним володіє, за умови, що були наявні процесуальні гарантії, які захищали здатність особи висловлювати свою справжню думку при наданні такої згоди. Надання власником (користувачем) добровільної згоди на проникнення до його житла чи іншого володіння є гарантією захисту прав особи від зловживань слідчого, прокурора, рівноцінною гарантії у вигляді отримання на це судового рішення, а тому не потребує після здійснення таких дій (постфактум) звернення з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.
Таким чином, під час проведення огляду місця події від 19 грудня 2021 року слідчими було вжито всіх належних заходів під час проведення огляду, а тому порушень вимог кримінального процесуального закону, судом не встановлено.
Згідно з протоколом слідчого експерименту, який проведений 19 грудня 2021 року з 22.15 год. по 22.22 год., слідчим слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_32 , за участю підозрюваного ОСОБА_33 встановлено, що останній розповів та відтворив механізм нанесення тілесних ушкоджень 18 грудня 2021 року на території військової частини № НОМЕР_1 , що за адресою: АДРЕСА_2 , погодився та продемонстрував як він наносив удари ОСОБА_12 (т. 2 , а.с. 105-109).
Згідно з протоколом слідчого експерименту, який проведений 20 грудня 2021 року з 18.13 год. по 18.37 год., слідчом слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_32 , за участю підозрюваного ОСОБА_33 встановлено, що останній розповів та відтворив механізм нанесення тілесних ушкоджень 18 грудня 2021 року на території військової частини № НОМЕР_1 , що за адресою: АДРЕСА_2 , погодився та продемонстрував як він наносив удари ОСОБА_12 (т. 2 , а.с. 110-114).
Згідно з протоколом слідчого експерименту, який проведений 21 грудня 2021 року з 14.15 год. по 14.51 год., слідчим слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_32 , за участю свідка ОСОБА_11 де остання розповіла та відтворила події 18 грудня 2021 року в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2  (т. 2 , а.с. 121-125).
Отже, показання, які підозрюваного ОСОБА_33 та свідка ОСОБА_11 , які відтворили події та обставини під час слідчого експерименту тотожні з показами наданими ним в суді. Зазначені слідчі дії зафіксовані на носії інформації.
Згідно з протоколом слідчого експерименту, який проведений 20 грудня 2021 року з 15.24 год. по 15.48 год., слідчим слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_32 , за участю свідка ОСОБА_13 де останній розповів та відтворив події 18 грудня 2021 року в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2  (т. 2, а.с. 115-120). Зазначені слідчі дії зафіксовані на носії інформації.
Враховуючи вимоги норм ст. 104 та ст. 107 КПК України передбачено, що хід і результати проведення процесуальної дії фіксується у протоколі, однак якщо за допомогою технічних засобів фіксується результати проведення процесуальної дії, то текст може не вноситися до відповідного протоколу за умови, що жоден з учасників процесуальної дії не наполягає на цьому. У такому разі у протоколі зазначається, що показання зафіксовані на носії інформації, який додається до нього.
Відеозаписи зазначених процесуальних дій у судовому засіданні досліджені, жодних процесуальних порушень з боку слідчого не встановлено, протоколи слідчих експериментів складені відповідно до вимог статей 104-106, 240 КПК України.
З протоколу огляду трупа з фототаблицею, складеного 20 грудня 2021 року з 11.26 год. по 13.40 год. за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_12 , встановлені тілесні ушкодження, у висновках судово-медичної експертизою під час якого виявлено та вилучено речі ОСОБА_12 , а саме: футболка білого кольору зі слідами РБК; кофта темно-сірого кольору зі слідами РБК; кофта темно-синього кольору зі слідами РБК; джинси синього кольору зі слідами РБК; (вся одежа поміщена до картонної коробки) (т. 2 , а.с. 126-136).
З протоколу огляду предметів від 10.01.2022 вбачається, що слідчим слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_32 було проведено огляд,а саме: кросівок чоловічих чорного кольору, матерчатих, підошва гумова, світлого кольору. При детальному огляді вказаних кросівок, на правому кросівку, на матерчатій частині чорного кольору, біля шнурівки виявлено засохлі сліди речовини бурого кольору. На підошві лівого кросівку також виявлено сліди РБК, після огляду вищевказані кросівки упаковані в картонну коробку, та опечатано паперовою биркою з відповідними написами, які в подальшому визнані речовими доказами та передані на зберігання в камеру схову Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області (т. 2 , а.с. 143-145).
З протоколу огляду предметів від 10.01.2022 вбачається, що слідчим слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_32 було проведено огляд, а саме: куртки зеленого кольору без капюшону, в брудному стані. При огляді куртки було виявлено на правому рукаві (з зовнішньої сторони рукава) плями РБК, також аналогічні плями було виявлено на манжеті правого рукава. На правій лицьовій частині куртки також виявлено плями РБК. Після огляду куртку упаковано в картонну коробку та опечатано паперовою биркою з відповідними написами, яку в подальшому визнано речовим доказам та передано на зберігання в камеру схову Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області (т. 2 , а.с. 146-148).
З протоколу огляду предметів від 10.01.2022 вбачається, що слідчим слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_32 було проведено огляд, а саме: куртки синього кольору з капюшоном, в брудному стані. На лівому передпліччі є нашивки білого кольору. При огляді куртки було виявлено на манжеті правого рукава пляму РБК. Після огляду вказану куртку упаковано в картонну коробку, та опечатано паперовою биркою з відповідними написами та передані на зберігання в камеру схову Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області(т. 2 , а.с. 150-152).
З протоколу огляду предметів від 10.01.2022 вбачається, що слідчим слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_32 було проведено огляд, а саме: чоловічих черевик (берців) чорного кольору. При детальному огляді на правому черевику, на шнурку виявлено пляму РБК. Після огляду вказані черевики упаковано в картонну коробку, та опечатано паперовою биркою з відповідними написами, які в подальшому визнані речовими доказами та передані на зберігання в камеру схову Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області (т. 2 , а.с. 153-158).
З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 28.12.2021 складеного оперуповноваженим СРЗПО ВКП Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_34 встановлено, що ОСОБА_6 фактично був затриманий 28.12.2021 о 17 год. 00 хв. у приміщенні Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області за адресою: вул. Привокзальна, 3, м. Біла Церква, Київської області, а протокол затримання щодо ОСОБА_6 був складений 28.12.2021 о 18 год. 30 хв. згідно вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.08.2021 та під час огляду у затриманої особи ОСОБА_6 нічого виявлено та вилучено не було, зауважень та доповнень до протоколу не надходило області (т. 2 , а.с. 159-162).
З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 19.12.2021 складеного слідчим Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_35 встановлено, що ОСОБА_5 фактично був затриманий 19.12.2021 о 19 год. 20 хв. у приміщенні Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області за адресою: вул. Привокзальна, 3, м. Біла Церква, Київської області, а протокол затримання ОСОБА_5 був складений 19.12.2021 з 21 год. 08 до 21 год. 14 хв. та під час огляду у затриманої особи ОСОБА_5 виявлено та вилучено кросівки зі слідами РБК, куртку зі слідами РБК, зауважень та доповнень до протоколу не надходило області (т. 1, а.с. 57-60).
Постановою слідчого Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_36 від 28.12.2021 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, а саме: куртку синього кольору із слідами речовини бурого кольору на манжеті правого рукава та черевики, що належать ОСОБА_6 , які визнані речовим доказом та передані на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області(т. 2, а.с. 163).
Постановою слідчого Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_36 від 28.12.2021 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, а саме: фрагмент бетону з речовиною бурого кольору, змиви речовини бурого кольору з фрагментом бетону, частину ножа (леза) зі слідами речовини бурого кольору, недопалку, уламків палиці зі слідами бурого кольору, одіяла зі слідами бурого кольору, фрагменту деревяної палиці, голубого кольору зі слідами рідини бурого кольору, пластикових пляшок та пластикового посуду, балонової куртки чорного кольору із вставками червоного кольору, куртки зі слідами речовини бурого кольору та кросівок зі слідами речовини бурого кольору, які передані на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області(т. 2, а.с. 164-166).
При цьому, з досліджених судом, у судовому засіданні, висновків експертів, тобто докладних описів проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, судом встановлено наступне.
Даними висновкусудово-медичної експертизи №17/ц від 28.01.2022 встановлено, що при дослідженні зразка крові потерпілого ОСОБА_12 виявлений антиген Н та ізогемаглютинін анти-А ізосерологічної системи АВ0 (т. 2, а.с. 164-166, 193-195).
Даними висновкусудово-медичної експертизи № 981 від 09.02.2022 встановлено, при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_12 знайдені наступні ушкодження: різана рана шиї з ушкодженням обох загальних сонних артерій та обох яремних вен; ушкодження м?язів шиї, хрящів гортані, надгортанника; рани в лівій половині голови; перелом лівої вискової кістки; крововиливи під м?якими мозковими оболонками та в м?які покриви голови; рани лобній області зліва та підборіддя справа; синці на повіках обох очей та на правій кисті; численні сліпі непроникаючі колото-різані рани грудної клітини; крововиливи в м?яких тканинах навколо ран. Смерть гр. ОСОБА_12 , 1978 року народження, настала від різаної рани шиї з ушкодженням судин шиї та крововтратою. Знайдені, при судово-медичному дослідженні трупа, ушкодження на шиї та грудній клітині заподіяні гострим (гострими) предметом (предметами), ушкодження на голові заподіяні тупим (тупими) предметом (предметами). Ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, є небезпечними для життя та перебувають у прямому причинному зв?язку з настанням смерті. При судово-токсикологічному дослідженні в крові трупа знайдено - 2,14%, У сечі - 3,21% етилового спирту. Указана концентрація етилового спирту в крові, як правило, за життя, може відповідати алкогольному сп?янінню середнього ступеня (т. 2, а.с. 167-169).
Даними висновкусудово-медичної експертизи №1325-981 від 09.02.2022 встановлено, при судовому дослідженні трупа ОСОБА_12 знайдені наступні ушкодження: різана рана шиї, з ушкодженням обох загальних сонних артерій та обох яремних вен, ушкодження м`язів шиї, хрящів гортані, надгортанника, рани лівої половини голови, перелом лівої вискової кістки, крововиливи під м`якими мозковими оболонками та в м`які покриви голови, рани лобної області зліва та підборіддя справа; синці на повіках обох очей та правій кісті, численні непроникаючі рани грудної клітини, крововиливи в м`яких тканинах навколо ран. Смерть ОСОБА_12 , 1978 р.н., настала від різаної рани шиї з ушкодженням судин шиї та крововтратою. Ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, є небезпечними для життя та перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті (т. 2, а.с. 170).
Даними висновкувисновку судово-медичного експерта № 253-981 від 04.03.2022 встановлено, що локалізація та характер ушкоджень ОСОБА_12 дають змогу вважати, що мало бути на голові не менш ніж вісім точок прикладання сили, на шиї не менш ніж дев`ять точок прикладення сили, а на грудях не менш ніж десять точок прикладання сили (т. 2, а.с. 171).
Даними висновкусудово-медичного експерта № 243-981 від 04.03.2022 встановлено, що локалізація та характер ушкоджень ОСОБА_12 дають змогу вважати, що вони могли виникнути при обставинах, вказаних свідком ОСОБА_11 у протоколі проведення слідчого експерименту від 21.12.2021 (т. 2, а.с. 172).
Даними висновкусудово-медичного експерта № 242-981 від 04.03.2022 встановлено, що локалізація та характер ушкоджень ОСОБА_12 дають змогу вважати, що всі вони не могли виникнути при обставинах, вказаних підозрюваним ОСОБА_5 у протоколі проведення слідчого експерименту від 19.12.2021 (т. 2, а.с. 173).
Даними висновкуексперта №6-мк від 24.01.2022 встановлено, що на підставі даних судово-медичного криміналістичного дослідження фрагменту клинка ножа та одягу трупа ОСОБА_12 за матеріалами досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12021111030003155 19.12.2021. та у відповідь на поставлені питання експерт прийшов до висновку, що на одязі ОСОБА_12 виявлені наступні пошкодження: на светрі постраждалого виявлено 11 пошкоджень. Пошкодження №1 наскрізне розташовується на передній поверхні светра у верхній частині посередині, в ділянці верхнього краю горловини передньої поверхні светра. Дане пошкодження являється різаним та утворилось від проникаючої ковзної дії гострого плаского предмету, слідоутворююча поверхня якого володіє гострим ріжучим краєм. На передній поверхні светра в середній частині, дещо зліва, виявлено 10 наскрізних пошкоджень (№2-11), які розташовуються на одній проекційній ділянці. Дані пошкодження схожі між собою по своєму характеру та являються колото-різаними. Ушкодження утворились від багаторазової проникаючої дії гострого плаского предмету, слідоутворююча поверхня якого володіє колючо-ріжучими властивостями, а саме має гостре лезо та «П»-подібний обух, з шириною клинка в межах його занурення від 10 мм до 15 мм. На кофті виявлені виявлено 11 пошкоджень. Пошкодження №1 частково наскрізне, розташовується на передній поверхні светра у верхній частині, дещо зліва, в ділянці горловини кофти. Дане пошкодження являється різаним та утворилось від частково проникаючої ковзної дії гострого плаского предмету, слідоутворююча поверхня якого володіє гострим ріжучим краєм. На передній поверхні кофти в середній частині, дещо зліва виявлено 9 наскрізних пошкоджень (№2-10), які розташовуються на одній проекційній ділянці. Дані пошкодження схожі між собою по своєму характеру та особливостям країв, кінців та форми являються колото-різаними. Ушкодження №1-9 утворились від багаторазової (не менше 9) проникаючої дії гострого плаского предмету, слідоутворююча поверхня якого володіє колючо-ріжучими властивостями, а саме має гостре лезо та «П» подібний обух, з шириною клинка в межах його занурення від 8 мм до 15 мм.
На футболці виявлено 11 пошкоджень. На передній поверхні футболки в середній частині, дещо зліва, виявлено 9 наскрізних пошкоджень (№1-9), які розташовуються на одній проекційній ділянці. Дані пошкодження схожі між собою по своєму характеру та являються колото-різаними. Ушкодження №1-9 утворились від багаторазової проникаючої дії гострого плаского предмету, слідоутворююча поверхня якого володіє колючо-ріжучими властивостями, а саме має гостре лезо та «П»-подібний обух, з шириною клинка в межах його занурення від 6 мм до 15 мм. На джинсових штанах та чоботах ОСОБА_12 , які були дослідженні, будь-яких пошкоджень не виявлено. Не виключається можливість утворення колото-різаних пошкоджень виявлених на досліджуваному одязі потерпілого ОСОБА_12 від проникаючої неодноразової дії клинка ножа, що був досліджений при різній глибині занурення клинка через шари одягу. Різані пошкодження(№1) на светрі та кофті ОСОБА_12 могли утворитись від одноразової проникаючої та ковзної дії ріжучої кромки клинка ножа, який був досліджений, так і від дії будь-якого гострого плаского предмету, який має гострий ріжучий край (т. 2, а.с. 174-180).
Даними висновку№5-мк від 21.01.2022 судово-медичної криміналістичної експертизи встановлено, що на підставі даних Висновків експертного дослідження № 241-мк від 22.12.2021, №242 мк від 23.12.2021, №243-мк від 24.12.2021 судово-медичного криміналістичного дослідження 3 клаптів шкіри з трупа ОСОБА_12 , на клаптях шкіри з трупа ОСОБА_12 , були виявлені наступні ушкодження:
1. на клапті шкіри з ділянки голови (Висновок експертного дослідження №241-мк від 22.12.2021р.) виявлено 2 ушкодження шкіри, які являються забійною та рвано-забійною ранами та утворились від багатократної ударної дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, слідоутворююча поверхні травмуючого предмету могла мати виступаючі частини у вигляді чіткого(-их) прямолінійного(-их) ребра(-ребер) та слабко вираженого(-их) ребра(-ребер), також даний предмет міг мати пласку обмежену поверхню;
2. на клапті шкіри з ділянки шиї ( Висновок експертного дослідження №242-мк від 23.12.2021р.) виявлено 9 ушкоджень, ушкодження №1, №3, №5-8 являються різаними та утворились від проникаючої та непроникаючої ковзної дії гострого плаского предмету, який володіє ріжучими властивостями, слідоутворюча поверхня якого має вузький гострий ріжучий край; ушкодження №2 та №4 являються колото-різаними та утворились від проникаючої та непроникаючої дії колючо-ріжучого предмету, слідоутворююча поверхня якого має гостре лезо та «П» -подібний обух; ширина клинка в рані в межах його занурення в тіло складала в межах 12мм та 4мм; ушкодження №9 поверхневе, по своїм морфологічним особливостям являється садном та утворилось в результаті тертя поверхні тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею по поверхні шкіри; враховуючи кількість ушкоджень, не виключається можливість утворення даних ушкоджень від не менше 9 дій травмуючим(-и) предметом(-ами), який(-і) спричинив(-ли) вищеописані ушкодження;
3. на клапті шкіри з грудної клітки (Висновок експертного дослідження № 243-мк від 24.12.2021р.) виявлено 10 ушкоджень, серед яких ушкодження 1-9 являються колото-різаними та утворились від багаторазової (не менше 9) проникаючої та непроникаючої дії колючо-ріжучого предмету, який має гостре лезо та «П»-подібний обух, ширина клинка в рані в межах його занурення в тіло складала межах від 5мм до 13мм; ушкодження №10 по своєму характеру та морфологічним особливостям являється різаним. Дане ушкодження утворилось від непроникаючої та ковзної дій гострого плаского предмету, слідоутворююча поверхня якого мала гострий ріжучий край; не виключається можливість утворення даних ушкоджень від не менше 10 дій травмуючим предметом, який спричинив вищеописані ушкодження. Не виключається можливість утворення тілесних ушкоджень на клапті шкіри з ділянки голови трупа гр-на ОСОБА_12 від багаторазової дії досліджуваного фрагмента бетону або найбільш ймовірно при співударянні з ним. Контактуючою поверхнею являлась умовно-верхня поверхня фрагмента бетону з інтенсивним нашаруванням речовини бурого кольору, що схожа на кров, яка відповідає по своєму характеру та конструктивним характеристикам ушкодженням, які виявлені на клапті шкіри з ділянки голови трупа гр-на ОСОБА_37 (т. 2, а.с. 181-186).
Даними висновку експерта №4-мк від 20.01.2022 встановлено, на підставі даних Висновків експертного дослідження № 241-мк від 22.12.2021, № 242-мк від 23.12.2021, № 243-мк від 24.12.2021 судово-медичного криміналістичного дослідження 3 клаптів шкіри з трупа невідомого чоловіка віком 50 років та фрагмента клинка ножа за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №12021111030003155 від 19.12.2021 експерт прийшов до висновку, що на клаптях шкіри з трупа ОСОБА_12 , які були дослідженні з даних Висновків експертного дослідження №241-мк від 22.12.2021, №242-мк від 23.12.2021 та №243-мк від 24.12.2021 були виявлені наступні пошкодження: 
1. на клапті шкіри з ділянки голови виявлено 2 ушкодження шкіри, які являються забійною та рвано-забійною ранами та утворились від багатократної ударної дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, слідоутворююча поверхні травмуючого предмету могла мати виступаючі частини у вигляді чіткого(-их) прямолінійного(-их) ребра(-ребер) та слабко вираженого(-их) ребра(-ребер), також даний предмет міг мати пласку обмежену поверхню;
2. на клапті шкіри з ділянки шиї виявлено 9 ушкоджень, ушкодження №1, №3, №5-8 являються різаними та утворились від проникаючої та непроникаючої ковзної дії гострого плаского предмету, який володіє ріжучими властивостями, слідоутворюча поверхня якого має вузький гострий ріжучий край; ушкодження №2 та №4 являються колото-різаними та утворились від проникаючої та непроникаючої дії колючо-ріжучого предмету, слідоутворююча поверхня якого має гостре лезо та «П» -подібний обух; ширина клинка в рані в межах його занурення в тіло складала в межах 12мм та 4мм; ушкодження №9 поверхневе, по своїм морфологічним особливостям являється садном та утворилось в результаті тертя поверхні тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею по поверхні шкіри; враховуючи кількість ушкоджень, не виключається можливість утворення даних ушкоджень від не менше 9 дій травмуючим(-и) предметом(-ами), який(-і) спричинив(-ли) вищеописані ушкодження; 
3. на клапті шкіри з грудної клітки виявлено 10 ушкоджень, серед яких ушкодження 1-9 являються колото-різаними та утворились від багаторазової (не менше 9) проникаючої та непроникаючої дії колючо-ріжучого предмету, який має гостре лезо та «П»-подібний обух, ширина клинка в рані в межах його занурення в тіло складала межах від 5мм до 13мм; ушкодження №10 по своєму характеру та морфологічним особливостям являється різаним. Дане ушкодження утворилось від непроникаючої та ковзної дій гострого плаского предмету, слідоутворююча поверхня якого мала гострий ріжучий край; не виключається можливість утворення даних ушкоджень від не менше 10 дій травмуючим предметом, який спричинив вищеописані ушкодження. Не виключається можливість утворення колото-різаних ушкоджень виявлених на досліджуваних клаптях шкіри з ділянки шиї та з ділянки грудної клітки від проникаючої та не проникаючої дії (не менше 9-ти дій) досліджуваним фрагментом клинка ножа. Різані ушкодження, які виявлено на даних клаптях шкіри трупа ОСОБА_12 також могли утворитись, як від неодноразової проникаючої та непроникаючої ковзної дії ріжучого краю досліджуваного фрагмента клинка ножа, так і від дії будь-якого гострого предмету, який володіє ріжучими властивостями. Ушкодження, які виявлені на клапті шкіри з ділянки голови утворились від багатократної ударної дії тупим твердим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею, тому утворення даних ушкоджень від дії досліджуваного фрагмента клинка ножа виключається; (т. 2, а.с. 187-192).
Даними висновоку експерта від 11.04.2022 № СЕ-19/111-22/1323-БД встановлено, що за результатами судової молекулярно-генетичної експертизи (одяг ОСОБА_6 ) Встановлено генетичні ознаки (ДНК-профілі) крові на правому черевику (об?єкт № 1.2) та на куртці (об?єкт № 3.1) (таблиця 1.1 додаток 1). Генетичні ознаки (ДНК-профілі) слідів крові на правому черевику (об?єкт № 1.2) та на куртці (об`єкти № 3.1) збігаються між собою та з генетичними ознаками крові ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; (т. 2, а.с. 232-244).
Даними висновку експерта від 23.02.2022 № СЕ-19/111-22/1314-БД встановлено, що за результатами судової молекулярно-генетичної експертизи (одяг ОСОБА_5 ) Встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) крові ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (об`єкт №1.1) (таблиця 1.1 додаток 1). Генетичні ознаки (ДНК-профілі) слідів крові на правому (об?єкти №№ 2.1, 2.3) і лівому (об?єкт № 3.2) кросівках та на куртці (об`єкти №№ 4.4.,4.5) збігаються між собою та з генетичними ознаками крові ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (об`єкт № 1.1).; (т. 2, а.с. 211-231).
Даними висновку від 21.02.2022 за № 4 судово-медичної (імунологічної) експертизи встановлено, що змиви на ватних тампонах аплікаторів, виявлено кров людини, яка могла походити від потерпілого ОСОБА_12 (т. 3, а.с. 1-3).
Даними висновку від 23.05.2022 за № 5 судово-медичної (імунологічної) експертизи встановлено, що змиви, що вилучені зі стіни ОМП, виявлено кров людини, яка могла походити від потерпілого ОСОБА_12 (т. 3, а.с. 4-6).
Даними висновку від 26.04.2022 за № 6 судово-медичної (імунологічної) експертизи встановлено, що фрагмент дерев`яної палиці, виявлено кров людини, яка могла походити від потерпілого ОСОБА_12 (т. 3, а.с. 7-9).
Даними висновку від 23.05.2022 за №7 судово-медичної (імунологічної) експертизи встановлено, що на дерев`яній палці, вилученої під час ОМП, виявлено кров людини, яка могла походити від потерпілого ОСОБА_12 (т. 3, а.с. 10-12).
Даними висновку від 26.04.2022 за №8 судово-медичної (імунологічної) експертизи встановлено, що на дерев`яній планці, виявлено кров людини, яка могла походити від потерпілого ОСОБА_12 (т. 3, а.с. 13-15).
Даними висновук від 28.02.2022 за №9 судово-медичної (імунологічної) експертизи встановлено, що на чохлі з матрацу (ковдра), який був вилучений під час ОМП, виявлено кров людини, яка могла походити від потерпілого ОСОБА_12 (т. 3, а.с. 16-17).
Даними висновку від 28.02.2022 за №10 судово-медичної (імунологічної) експертизи встановлено, що на фрагменті бетону, який був вилучений під час ОМП, виявлено кров людини, яка могла походити від потерпілого ОСОБА_12 (т. 3, а.с. 18-19).
Даними висновку від 28.02.2022 за №11 судово-медичної (імунологічної) експертизи встановдено, що на клинку ножа, вилученого під час ОМП, виявлено кров людини, яка могла походити від потерпілого ОСОБА_12 (т. 3, а.с. 20-21).
Даними висновку від 23.05.2022 за №18 судово-медичної (імунологічної) експертизи встановлено, що на змивах, виявлені біля фрагментів палиць та вилученому під час ОМП, виявлено кров людини, яка могла походити від потерпілого ОСОБА_12 (т.3, а.с. 22-24).
Даними висновку від 25.04.2022 за №19 судово-медичної (імунологічної) експертизи встановлено, що на фрагментах гілок дерева ( за постановою - палиць), вилучених під час ОМП, виявлено кров людини, яка могла походити від потерпілого ОСОБА_12 ); (т. 3, а.с. 25-26).
Даними висновку від 25.04.2022 за №20 судово-медичної (імунологічної) експертизи встановлено, що на фрагментпх гілок дерева (за постановою - палиць), вилучених під час ОМП, виявлено кров людини, яка могла походити від потерпілого ОСОБА_12 (т. 3, а.с. 27-28).
Даними висновку від 09.02.2022 за №60 комплексної судової психолого-психіатричної експертизи щодо ОСОБА_5 встановлено, що останній під час скоєння інкримінованих йому дій на психічне захворювання не страждав, в тому числі не перебував в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності та під час скоєння інкримінованих йому дій міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У ОСОБА_5 під час проведеного обстеження ознак психічного захворювання не виявлено та застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. ОСОБА_5 страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання наркотичних речовин (опіоїдів, канабіоїдів) та алкоголю. Він потребує лікування від наркотичної та алкогольної залежності на загальних підставах. Протипоказань для такого лікування у нього не виявлено. (т. 3, а.с. 30-32).
Зазначені висновки відповідають вимогам статей 101-102 КПК України.
Згідно ч. 5 ст. 356 КПК України, в ході судового розгляду кожна сторона кримінального провадження для доведення або спростування достовірності висновків експертів, мала право надати суду відомості, які б стосувалися знань, вмінь, кваліфікації, освіти та підготовки цих експертів, однак стороною захисту такі відомості суду надані не були та в судовому засіданні судом не встановлені.
Тож, зазначені висновки суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог статей 87, 101-102 КПК України, судом не встановлено та учасниками судового провадження не доведено.
Крім цього, згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Оцінюючи письмові докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку із показами обвинувачених, свідків, колегія суддів вважає, що вищезазначені докази відповідають вимогам, передбаченим ст.ст. 85-87 КПК України, не суперечать один одному, і в повному обсязі в своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), за наведених у вироку обставин.
Інші надані стороною обвинувачення докази у вигляді: висновку експерта № 9/ц від 03.02.2022 судово-медичної експертизи, згідно якого встановлено, що при судово-цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту правої руки потерпілого ОСОБА_12 знайдені мікросліди крові людини статева та групова належність яких не встановлена в зв`язку із малою їх кількістю. Епітеліальні клітини, придатні для цитологічного дослідження не виявлені; при судово-цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту лівої руки потерпілого ОСОБА_12 кров та епітеліальні клітини придатні для цитологічного дослідження, не знайдені (т. 2 а.с. 196-199); висновку експерта № 11/ц від 03.02.2022 судово-медичної експертизи, згідно якого встановлено, що при судово-цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту рук ОСОБА_5 кров та епітеліальні клітини, придатні до цитологічного дослідження не знайдені(т. 2 а.с. 200-203);; висновку експерта №10/ц від 03.02.2022 судово-медичної експертизи, згідно якого встановлено, що при судово-цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту рук ОСОБА_6 кров та епітеліальні клітини, придатні до цитологічного дослідження не знайдені (т. 2 а.с. 204-207); висновку від 25.04.2022 за №21 судово-медичної (імунологічної) експертизи яким встановлено, що на фрагментах гілок дерева (палиць), вилучених під час ОМП, кров не виявлена); (т. 3, а.с. 24) - не мають доказового значення у підтвердження провини ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, за такого не приймаються судом в основу обвинувального вироку.
При цьому, суд наголошує на тому, що будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачений КПК України, суду надано не було.
Отже, позицію сторони захисту про відсутність умислу на заподіяння потерпілому смерті, та викладену обвинуваченими версію подій, де вони не пам`ятають в повній мірі обставин події, слід розцінювати як лінію захисту та спробу уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочин.
За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у порядку ст. 94 КПК України, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченихОСОБА_5 та ОСОБА_6  у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, за вище встановлених обставин.
Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Відповідно до п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України умисним вбивством є умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (умисне вбивство), вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Згідно з ч. 2 ст. 24 КК України прямий умисел - це таке психічне ставлення до діяння і його наслідків, при якому особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктах 4, 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 7.02.2003 № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, характер їх стосунків. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.
Суд оцінивши докази, що мали значення для з`ясування змісту та спрямованості умислу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , зокрема враховує характер, рішучість і динамічність дій, вчинених останніми, їх раптовість для потерпілого ОСОБА_12 , поведінку до, під час і після скоєння злочину, знаряддя злочину, а також поведінку ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , після вчинення злочину, а саме те, що вони не надали першу медичну допомогу, поквапилися залишити місце події та позбавилися від знаряддя злочину, у сукупності свідчать про те, що у цьому випадку вони діяли із прямим умислом на позбавлення життя потерпілого та вчинили всі необхідні дії, які були для них завідомо такими, що призведуть до смерті потерпілого ОСОБА_12 ..
Таким чином, зміна своїх версій про обставини вчинення кримінального правопорушення обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , дає підстави вважати, що останні діяли саме з прямим умислом на вбивство потерпілого ОСОБА_12 , тобто умисно діяли спільно, об`єднавши зусилля задля позбавлення життя останнього.
Отже, вибір знаряддя злочину, яким заподіяно тілесні ушкодження, локалізація і характер тілесних ушкоджень, а саме в життєво важливий орган, та поведінка обвинувачених до та після заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, беззаперечно свідчить про спрямованість умислу обвинувачених на позбавлення життя потерпілого.
Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. За положеннями ч. 4 цієї статті усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи.
Обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.
Відповідно до ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України ратифікована 17.07.1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 р., Першого протоколу та протоколів 2,4,7 та 11 до Конвенції».
Нормою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так, у справі «Barbera Messegu ahd Iabardo v Spain» від 06.12.1998 р. (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презупціїї невинуватості вимагає, серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитись на користь підсудного.
У відповідності до п.23 Пленуму ВСУ «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справи і постановлення вироку» №5 від 29.06.1990 р. (із змінами), всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного. Коли зібранні у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдальний вирок.
Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» визнання особи винною у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини.
Частина 2 ст. 17 КПК України передбачає, що винуватість особи має бути доведена поза розумним сумнівом. На переконання суду, у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , цей стандарт доведення винуватості цілком дотримано. Адже за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що дослідженні в суді, можливо дійти висновку про те, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
Обвинувальний вирок ухвалюється лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачені є винними у вчиненні цього злочину.
За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, сформованим у порядку ст. 94 КПК України, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , кваліфікувавши їх дії за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (умисне вбивство), вчинене за попередньою змовою групою осіб.
При цьому підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.
Мотиви призначення відповідного покарання.
Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Згідно з частиною другої статті 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди керуються принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.
При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суд, згідно з вимогами статей 65 – 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
Суд, згідно з вимогами статей 65, 68 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбачений п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.
Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, у Рішенні №15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.»
У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд відповідно до ст. 65 КК України враховує, що він вчинив умисний особливо тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, що він неодружений, офіційно не працює, раніше неодноразово судимий, дітей на утриманні не має, страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання наркотичних речовин (опіоїдів, канабіоїдів) та алкоголю; обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд відповідно до ст. 65 КК України враховує, що він вчинив умисний особливо тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, що він неодружений, непрацевлаштований, раніше неодноразово судимий, дітей на утриманні не має, на психіатричному та наркологічному обліку не перебуває;обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст. 66 КК України, визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст. 67 КК України, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів.
Також суд враховує, що відповідно до статей 3 і 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю, право на життя є невід`ємним правом людини, ніхто не може бути свавільно його позбавлений та вважає за необхідне призначити покарання, у межах санкції ст. 115 КК України, у виді позбавлення волі.
З огляду на те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 умисно протиправно заподіяли смерть іншій людині, тоді як відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя, здоров`я та безпека належать до найвищих соціальних цінностей, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винних, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та попередження нових злочинів призначити останнім покарання у виді позбавлення волі.
Адже, Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.
Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Правові підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом на підставі ст. 69 КК України відсутні. Враховуючи тяжкість злочину, особи винних та обставини цієї справи, колегія суддів, вважає, що правові підстави для застосування ст. 75 КК України також відсутні.
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
З урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та обставин, встановлених під час кримінального провадження, суд не вбачає підстав, передбачених ч. 3 ст. 377 КПК України, для зміни обвинуваченим запобіжного заходу до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою. Таким чином, запобіжний захід у відношенні обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, слід залишити без змін.
Згідно з ч. 4 ст. 70 КК, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу. Зазначена вимога має імперативний характер і унеможливлює (за умови встановлення судом таких обставин) будь-який інший порядок та правила призначення остаточного покарання.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження на момент вчинення  ОСОБА_5 кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, останній вироком Броварського міськрайонного суду від 12.12.2023 був засуджений до покарання у виді позбавлення волі сьтроком на 4 роки, яке останній, на даний час не відбув.
Враховуючи викладене, суд вважає правильним призначити ОСОБА_5 остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 70 КК України, а саме шляхом часткового складання покарання, призначеного за даним вироком суду, та покарання, призначеного вироком Броварського міськрайонного суду від 12.12.2023, у виді позбавлення волі.
На підставі пункту 5 статті 72 Кримінального кодексу України зарахувати в строк призначеного судом покарання, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 з моменту затримання та обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у вказаному провадженні, тобто з 20.12.2021 по день набрання вироком законної сили підлягає зарахуванню в строк відбування покарання день за день..
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_5 , залишити без змін.
ОСОБА_6 на підставі пункту 5 статті 72 Кримінального кодексу України зарахувати в строк призначеного судом покарання, строк попереднього ув`язнення з моменту обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у вказаному провадженні, тобто з 18.03.2022 по день набрання вироком законної сили підлягає зарахуванню в строк відбування покарання день за день..
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_6 , залишити без змін.
Питання щодо речових доказів вирішується у відповідності до положень ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судових експертиз, у відповідності до ст.ст. 122, 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь держави.
Цивільний позов у справі не заявлений.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367-368, 370, 371, 373, 374 КПК України, колегія суддів,
у х в а л и л а:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого пунктом 12 частини 2 статті 115 Кримінального кодексу України та призначити покарання за пунктом 12 частини 2 статті 115 Кримінального кодексу України у виді 11 (одинадцять) років позбавлення волі.
На підставі частини 4 статті 70 Кримінального кодексу України покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначити шляхом частково складання невідбутого покарання за вироком Броварського міськрайонного суду від 12.12.2023 та остаточно визначити покарання у виді 11 років 3 місяців позбавлення волі.
На підставі пункту 5 статті 72 Кримінального кодексу України зарахувати в строк призначеного судом покарання, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 з моменту затримання та обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у вказаному провадженні, тобто 20.12.2021.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_5 , залишити без змін.
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого пунктом 12 частини 2 статті 115 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання за пунктом 12 частини 2 статті 115 Кримінального кодексу України у виді 11 (одинадцять) років позбавлення волі.
На підставі пункту 5 статті 72 Кримінального кодексу України зарахувати в строк призначеного судом покарання, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 з моменту обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у вказаному провадженні, тобто 18.03.2022.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_6 , залишити без змін.
Цивільний позов потерпілою від кримінального правопорушення не заявлявся. 
Стягнути з обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 солідарно процесуальні витрати на користь держави проведення експертиз, а саме: молекулярно-генетичної експертизи (висновок експерта від 23.02.2022 № СЕ-19/111-22/1314-БД) становлять 14 143 грн.70 коп. та молекулярно-генетичної експертизи (висновок експерта від 11.04.2022 № СЕ-19/111-22/1323-БД) становлять 3183 грн.90 коп. Загальна сума процесуальних витрат складає 17 327 грн.60 коп.
Речові докази: 
-фрагмент бетону з речовиною бурого кольору, змиви речовини бурого кольору з фрагменту бетону, частину ножа (лезо) зі слідами речовини бурого кольору, недопалок, уламки палиці зі слідами бурого кольору, одіяло зі слідами бурого кольору, фрагмент дерев`яної палиці, голубого кольору із слідами рідини бурого кольору, пластикові пляшки та пластиковий посуд, які передані на зберігання в камеру схову Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області - знищити.
-куртку із синтетичного матеріалу червоного кольору з написом «Compas», футболку білого кольору, кофту темно-сірого кольору, кофту темно-синього кольору, джинси синього кольору, належні потерпілому ОСОБА_12 , які передані до кімнати зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області - знищити;
-балонову куртку чорного кольору із вставками червоного кольору, куртку з слідами речовини бурого кольору, та кросівки зі слідами речовини бурого кольору, які належать ОСОБА_5 , передані на зберігання в камеру схову Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області - повернути ОСОБА_5 ;
-куртку синього кольору зі слідами речовини бурого кольору на манжеті правого рукава та черевики, що належать ОСОБА_6 , які визнані речовим доказом, які передані до кімнати зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області - повернути ОСОБА_6 .
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення. 
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.

Головуючий суддя ОСОБА_38 

Суддя ОСОБА_39 

Суддя ОСОБА_40