ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року	Львів	Справа № 300/7974/25 пров. № А/857/1642/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
Головуючого судді Мандзія О.П.,
суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я., 
за участю секретаря судового засідання Гепфель А.А.,

від позивача Когут Л.І.
від відповідача Максимчук С.В.,
від третьої особи Максимчук С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року у справі №300/7974/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, державний виконавець Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Максимчук Сергій Володимирович, про визнання протиправними та скасування постанов, - 

суддя в 1-й інстанції Микитюк Р.В.,
дата ухвалення рішення 12.12.2025,
місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,
дата складання повного тексту судового рішення 17.12.2025,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі – апелянт, відповідач, Відділ, нова назва - Івано-Франківський відділ державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - державний виконавець Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Максимчук Сергій Володимирович (далі - третя особа) про визнання протиправними та скасування постанов, а саме:
- визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 17.10.2025, винесену державним виконавцем Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Максимчуком Сергієм Володимировичем у виконавчому провадженні ВП №69215239;
- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 17.10.2025, винесену державним виконавцем Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Максимчуком Сергієм Володимировичем у виконавчому провадженні ВП №79385150 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 17.10.2025, виданої у виконавчому провадженні ВП №69215239.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з отриманого від відповідача листа від 15.10.2025 №186107, який є відповіддю на заяву позивача про закінчення виконавчих проваджень, позивач дізнався що державним виконавцем Максимчуком С.В. 17.10.2025 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №79385150 з виконання постанови №69215239 виданої 17.10.2025 Івано-Франківським відділом ДВС в Івано-Франківському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення з позивача на користь відповідача виконавчого збору у розмірі 9 511,22 доларів США, що станом на 17.10.2025 за курсом Національно банку становить 395 952,08 грн. Враховуючи наведене просить визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 17.10.2025, винесену державним виконавцем Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Максимчуком Сергієм Володимировичем у виконавчому провадженні ВП №69215239 та визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 17.10.2025, винесену державним виконавцем Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Максимчуком Сергієм Володимировичем у виконавчому провадженні ВП №79385150 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 17.10.2025, виданої у виконавчому провадженні ВП №69215239.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.12.2025 у даній справі позов задоволено повністю: визнано протиправною та скасовано постанову про стягнення виконавчого збору від 17.10.2025, винесену державним виконавцем Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Максимчуком Сергієм Володимировичем у виконавчому провадженні ВП №69215239; визнано протиправною та скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 17.10.2025, винесену державним виконавцем Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Максимчуком Сергієм Володимировичем у виконавчому провадженні ВП №79385150 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 17.10.2025, виданої у виконавчому провадженні ВП №69215239. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 5170,80 грн.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку та зазначив, що таке прийняте з порушенням норм як процесуального, так і матеріального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що системний аналіз положень ст.ст. 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 29.09.2016 (у ред. Наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 за №2832/5), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802, в аспекті спірних правовідносин, дає підстави дійти висновку, що стягнення виконавчого збору, крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується, пов`язується з початком примусового виконання виконавчого документа. Останнє розпочинається з прийняттям постанови про відкриття виконавчого провадження, у якій, з-поміж іншого, державний виконавець зобов`язаний зазначити суму виконавчого збору, яка підлягає стягненню.
Зауважив, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження, незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження, у зв`язку з ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання. 
Оскільки в рамках виконавчого провадження №69215239, 16.10.2025 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (далі також Закон №1404-VІІІ), а виконавчий збір за таким виконавчим документом (відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону №1404-VІІІ) не стягнуто, то відповідно до припису ч. 3 ст. 40 Закону №1404-VІІІ, державним виконавцем після винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, винесено також постанову про стягнення з боржника виконавчого збору. Вказаний підхід цілком корелюється із нормами ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження».
Тобто, Законом №1404-VІІІ чітко визначений правовий порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору, якій повинна передувати постанова про повернення виконавчого документа чи закінчення виконавчого провадження. До того ж, постанова про виконавчий збір приймається не пізніше наступного дня з дня закінчення такого провадження. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 27.04.2023 у справі №640/26475/21.
Закон України «Про виконавче провадження», визначаючи порядок винесення постанов про стягнення виконавчого збору відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 26, ч. 4 ст. 27 та ч. 3 ст. 40 цього ж Закону, не містить імперативної заборони на винесення повторно відповідної постанови.
На переконання апелянта, постанова, винесення якої випливає з ч. 4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» підлягає виконанню виключно в межах виконавчого провадження, де вона була винесена, в той час, як постанова винесення якої мотивоване ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», підлягає примусовому виконанню в межах іншого, зареєстрованого в Автоматизованій системі виконавчих проваджень (далі також АСВП) виконавчого провадження в порядку, передбаченому Законом та Інструкцією. 
За таких обставин, постанова від 13.06.2022 у ВП №69215239 не може бути пред`явленою для примусового виконання після винесення 16.10.2025 постанови про закінчення зазначеного виконавчого провадження.
Таким чином, Відділ при винесенні оскаржуваних постанов діяв у спосіб, встановлений законодавством, з дотриманням встановленої законом процедури вчинення відповідних дій.
Апелянт просив скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.12.2025 у справі №300/7974/25 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 повністю.
Сторона позивача скористалася правом подання відзиву на апеляційну скаргу. 
У вказаному відзиві, серед іншого, зазначено, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є правосудним, таким, що ухвалене за правильно встановлених обставин справи та з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.
Щодо доводів та міркувань наведених в апеляційній скарзі апелянтом, то такі є його власним суб`єктивним тлумаченням норм права та обставин справи. Наголошено, що не ґрунтується на законодавстві тлумачення апелянтом в апеляційній скарзі ч. 2 ст. 27 Закону №1404-VIII.
Доводи апелянта про неврахування сплаченого виконавчого збору, який мав сплачуватись в солідарному порядку в розмірі 10% від стягнутої в солідарному порядку суми кредитної заборгованості, суперечать нормам чинного законодавства та принципам верховенства права, законності та справедливості, визначеним пунктами 1, 3, 5 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», як засади виконавчого провадження. 
Сторона позивача вважає наведені в апеляційній скарзі заперечення та вимоги апелянта такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, спрямовані на порушення принципів верховенства права, законності та справедливості. 
Своєю чергою, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.12.2025 у справі №300/7974/25 є законним і обґрунтованим, таким, що ухвалене за правильно встановлених обставин справи та з додержанням норм матеріального і процесуального права. Своєю чергою, апеляційна скарга є безпідставною, такою, що не спростовує законності та висновків суду першої інстанції.
Представник позивача просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.12.2025 у справі №300/7974/25 - без змін.
Представник апелянта в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав повністю. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову повністю.
Представник позивача проти вимог апеляційної скарги заперечила, просила у її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції у цій справі залишити без змін.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача підтримав позицію апелянта та просив скасувати рішення суду першої інстанції у цій справі.
За приписами ч. 7 ст. 287 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку на апеляційне оскарження з повідомленням учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується письмовими доказами, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.11.2021 у справі №344/6271/17 позов Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу задоволено та стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ескроу Капітал» заборгованість за кредитним договором №ML-I00/035/2008 від 09.07.2008 в сумі 97029,54 доларів США, з яких 86315,05 доларів США - заборгованість по тілу кредиту та 10714,49 доларів США заборгованість по нарахованих та не сплачених відсотках. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ескроу Капітал» витрати понесені по оплаті судового збору по 16751,71 грн з кожного.
Зазначене рішення набрало законної сили 23.12.2021.
24.01.2022 на примусове виконання рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області видано виконавчі листи.
13.06.2022 головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №69215239 з примусового виконанню виконавчого листа Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.11.2021 №344/6271/17 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ескроу Капітал» заборгованості в сумі 2 838 589,49 грн з кожного (т.1, а.с. 95-96).
Також, 13.06.2022 головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) винесено постанову про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 283 858,94 грн у виконавчому провадженні ВП №69215239 (т.1, а.с.97).
13.06.2022 головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) винесено постанови про арешт коштів боржника у ВП №69215239 (т.1, а.с.98-101).
За заявою стягувача ТОВ «Ескроу Капітал» виконавчий лист про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ескроу Капітал» заборгованість за кредитним договором №ML-I00/035/2008 від 09.07.2008 в сумі 97029,54 доларів США, з яких 86315,05 доларів США - заборгованість по тілу кредиту та 10714,49 доларів США заборгованість по нарахованих та не сплачених відсотках на підставі п.1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернутий стягувачу.
17.10.2025 державним виконавцем Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні ВП №69215239 (т.1, а.с.18).
Також, 17.10.2025 державним виконавцем Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження у виконавчому провадженні ВП №79385150 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виконавчого збору у розмірі 9 511,22 доларів США, що станом на 17.10.2025 за курсом Національного банку становить 395 952,08 грн (т.1, а.с.18).
Позивач вважаючи протиправними постанови державного виконавця Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення виконавчого збору від 17.10.2025 винесену у виконавчому провадженні №69215239 та від 17.10.2025 про відкриття виконавчого провадження ВП №79385150 про стягнення виконавчого збору, звернувся до суду за захистом свого порушеного права.
Задовольняючи позов повністю суд першої інстанції керувався тим, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.11.2021 стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ескроу Капітал» заборгованість за кредитом у розмірі 97 029,54 доларів США, з яких 86315,05 доларів США заборгованість по тілу кредиту та 10714,49 доларів США заборгованість по нарахованих та несплачених відсотках, однак державним виконавцем, всупереч даного рішення, вирішено стягнути виконавчий збір з кожного, також виконавчий збір в повному обсязі стягнутий з ОСОБА_2 та перерахований до Державного бюджету у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, про що не заперечував в судовому засіданні державний виконавець.
При цьому, державним виконавцем таку постанову винесено повторно – 17.10.2025, що відповідно суперечить ч. 4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження».
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що при стягненні виконавчого збору, з урахуванням положень ст. 27 Закону №1404-VIII у відповідача відсутні правові підстави приймати повторну постанову про стягнення виконавчого збору від 17.10.2025 у виконавчому провадженні ВП №69215239, і як наслідок, є протиправною та підлягає скасуванню і постанова про відкриття виконавчого провадження від 17.10.2025 у виконавчому провадженні ВП №79385150 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, апеляційний суд керується таким.
Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси (ч. 1 ст. 5 КАС України).
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016, який набрав чинності 05.10.2016.
Статтею 1 Закону №1404-VІІІ визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною 1 ст. 5 Закону №1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.
Частиною 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Приписами ч. 5 ст. 26 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Питання щодо виконавчого збору врегульоване приписами статті 27 Закону №1404-VIII.
Так, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів (ч.ч. 1, 2).
Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) (ч. 4).
Частиною 5 ст. 27 Закону №1404-VIII передбачено випадки за наявності яких виконавчий збір не стягується. 
Відповідно до ч. 9 ст. 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини 1 ст. 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону. Виконавчий збір не стягується із сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені) та недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі їх списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 та підпункту 26.2 пункту 26 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України та пунктом 9-15 розділу VIII Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
За ч. 3 ст. 40 Закону №1404-VIII e разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Пунктом 8 розділу ІІІ «Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802 (далі - Інструкція № 512/5), передбачено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження. Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору. Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.
Підсумовуючи викладене в сукупності, стягнення виконавчого збору, крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується, пов`язується з початком примусового виконання виконавчого документа. Останнє розпочинається з прийняттям постанови про відкриття виконавчого провадження, у якій, з-поміж іншого, державний виконавець зобов`язаний зазначити суму виконавчого збору, яка підлягає стягненню.
Водночас, розмір виконавчого збору вираховується із суми, що підлягає примусовому стягненню, а основним критерієм для визначення суми виконавчого збору є сума стягнення, а не кількість боржників у виконавчому провадженні.
У контексті спірних правовідносин слід зауважити, що питання солідарної чи дольової (індивідуальної) відповідальності врегульовані нормами та приписами саме цивільного законодавства України та визначено підстави та умови настання відповідальності за невиконання тих чи інших зобов`язань та стадії виконання чи невиконання цих зобов`язань.
Приписами ст. 543 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.
Згідно із статтею 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов`язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці.
Верховний Суд у постанові від 22.04.2021 у справі №540/1187/19 вказав, що стягнення виконавчого збору із солідарних боржників не врегульовано в законодавчому порядку, однак за загальним правилом солідарний обов`язок боржників означає, що кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. 
Отже, оскільки кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо, то, аналогічно, і виконавчий збір може бути стягнуто, як частково із солідарних боржників, так і в повному обсязі із одного із солідарних боржників.
Письмовими доказами, що долучені до матеріалів справи підтверджується, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.11.2021 стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ескроу Капітал» заборгованість за кредитом у розмірі 97 029,54 доларів США, з яких 86315,05 доларів США заборгованість по тілу кредиту та 10714,49 доларів США заборгованість по нарахованих та несплачених відсотках. Також вирішено стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору по 16751,71 грн з кожного. 
На виконання вказаного судового рішення 24.01.2022 видано відповідні виконавчі листи.
13.06.2022 відкрито виконавче провадження №69215239 з виконання виконавчого листа №344/6271/17, виданого 24.01.2022 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Ескроу Капітал» заборгованості в сумі 2838589,49 грн з кожного, боржник ОСОБА_1 
Сторонами не заперечується, що за рахунок примусової реалізації майна, що належить боржнику ОСОБА_2 стягнуто та перераховано в казначейство України 380 808,17 грн виконавчого збору, що підтверджується платіжною інструкцією №9422 від 27.06.2024 (т.2, а.с. 187).
Відповідно до договору від 22.01.2025, укладеного між ТОВ «Ескроу Капітал» (сторона 1) та ОСОБА_1 (сторона 2), враховуючи, що заборгованість сторони 2 перед стороною 1 як правонаступником кредитора, виникла з кредитного договору ML-100/035/2008 від 09.07.2008; рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.11.2021 у справі №344/6271/17 стягнуто з сторони 2 та ОСОБА_2 в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором ML-100/035/2008 від 09.07.2008, а також судовий збір з кожного, про що судом 24.01.2022 видано виконавчі листи №344/6271/17 із зазначенням у цих виконавчих листах боржниками ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ; державними виконавцями відділу держвної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 13.06.2022 відкриті виконавчі провадження: ВП 69215239 про стягнення з боржника ОСОБА_1 в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором; ВП 69215092 про стягнення з боржника ОСОБА_1 судового збору, ВП692152203 про стягнення з боржника ОСОБА_2 в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором, ВП 69215147 про стягнення з боржника ОСОБА_2 судового збору; ОСОБА_2 як солідарний боржник повністю виконала зобов`язання за кредитним договором ML-100/035/2008 від 09.07.2008 від 09.07.2008 в розмірі стягнутої судом і в солідарному порядку заборгованості, а також стягнутих з сторони 2 та ОСОБА_2 судових витрат; ОСОБА_2 повністю оплатила витрати виконавчого провадження, в т.ч. сплатила виконавчий збір, визначений в розмірі 10% від суми заборгованості, стягнутої за рішенням суду, - а тому сторони дійшли згоди про припинення зобов`язання сторони 2 перед стороною 1 по сплаті заборгованості за відповідним кредитним договором, розмір якої визначений рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.11.2021 у справі №344/6271/17 та сплаті стягнутої судом суми судового збору.
Відповідно до п. 2 цього договору ТОВ «Ескроу Капітал» відмовляється від реалізації свого права щодо застосування до ОСОБА_1 передбаченої нормами ст. 625 ЦК України відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
Зі змісту довідки від 14.04.2025 №14-0425-1 з`ясовано, що ОСОБА_2 як солідарний боржник повністю виконала зобов`язання за кредитним договором №ML-100/035/2008 від 09.07.2008 в розмірі солідарно стягнутої з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.11.2021 заборгованості за кредитним договором, а також стягнутих з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судових витрат. Зазначене виконання обов`язку перед ТОВ «Ескроу Капітал» здійснено за домовленістю сторін ОСОБА_2 самостійно, поза межами виконавчого провадження. У нового кредитора немає будь-яких фінансових та матеріальних претензій до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо виконання умов кредитного договору №ML-I00/035/2008 від 09.07.2008.
Суд першої інстанції вірно наголосив, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.11.2021 стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ескроу Капітал» заборгованість за кредитом у розмірі 97 029,54 доларів США, з яких 86315,05 доларів США заборгованість по тілу кредиту та 10714,49 доларів США заборгованість по нарахованих та несплачених відсотках, а також судовому збору, які за солідарним зобов`язанням у повному обсязі погасила боржник ОСОБА_2 однак державним виконавцем, всупереч даного рішення вирішено стягнути виконавчий збір з кожного з відповідачів – боржників.
Виконавчий збір в повному обсязі стягнутий з ОСОБА_2 та перерахований до Державного бюджету у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, про що не заперечував в судовому засіданні державний виконавець. 
При цьому, колегія суддів вказує, що солідарний обов`язок боржників за основним зобов`язанням породжує їх солідарне зобов`язання й за іншими платежами, пов`язаними з виконанням основного зобов`язання.
Підсумовуючи викладене в сукупності, апеляційний суд вважає, що оскільки сума виконавчого збору в контексті приписів ст. 27 Закону №1404-VIII перебуває в залежності саме від суми стягнення, а не від кількості боржників у виконавчому провадженні, за умови погашення заборгованості за солідарним зобов`язанням одним із боржників та сплати суми виконавчого збору у виконавчому провадженні з примусового виконання судового рішення про стягнення відповідного зобов`язання солідарно, одним із боржників, винесення спірної постанови про стягнення виконавчого збору від 17.10.2025 не відповідає встановленим у частині 2 статті 2 КАС України критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності, розсудливості та пропорційності, а тому є протиправною та такою, що належить скасувати.
За таких обставин, відповідно, є протиправною та підлягає скасуванню і постанова про відкриття виконавчого провадження від 17.10.2025 у виконавчому провадженні ВП № 79385150 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору.
З врахуванням наведеного, апеляційний висновок погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Положеннями ст. 90 КАС України, визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
За правилами ст. 139 КАС України перерозподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. 2, 268, 272, 287, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року у справі №300/7974/25 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	О. П. Мандзій 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. Я. Качмар  	
Повне судове рішення складено 19.02.26