ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2026 року	Львів	Справа № 500/2698/25 пров. № А/857/36542/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді Курильця А.Р., 
суддів Кузьмича С.М., Мікули О.І.,

розглянувши в змішаній формі в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2025 року у справі № 500/2698/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

суддя в 1-й інстанції – Дерех Н.В.,
час ухвалення рішення – 04 серпня 2025 року,
місце ухвалення рішення – м. Тернопіль,
дата складання повного тексту рішення – 04 серпня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач), в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 19220009564 від 11.04.2025 року щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років передбачених пунктами «е» - «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи: з 01.09.1988 по 01.06.1989 року та з 01.09.1991 по 01.09.2002 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2025 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 19220009564 від 11.04.2025 року щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років передбачених пунктами «е» - «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи з 01.09.1988 по 01.06.1989 року, з 01.09.1991 по 01.09.2002 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні адміністративного позову.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що у спірний період (з 01.09.1988 по 01.06.1989 року, з 01.09.1991 по 01.09.2002 року) позивач обіймала посаду завідувача шкільної бібліотеки, яка згідно з записів трудової книжки була основною роботою, а не за суміщенням. Зазначає, що робота на посаді завідувача шкільної бібліотеки не передбачена ні Переліком установ, організацій і посад, робота на яких давала право на пенсію за вислугу років затвердженим Постановою Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 №1397, ні Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909. Отже, правові підстави для зарахування до спеціального стажу вищевказаних періодів та нарахування грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до вимог пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», - відсутні.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, що відповідно до частини 4 статті 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, в тому числі електронної, позивач перебуває на пенсійному обліку у ГУ ПФУ в Тернопільській області як отримувач пенсії по віку відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, починаючи з 04.10.2024.
Позивач, вважаючи, що має право згідно з п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на отримання грошової допомоги при виході на пенсію у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, 04.04.2025 року звернулася до відповідача про її виплату.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №19220009564 від 11.04.2025 позивачу у перерахунку пенсії відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, що дає право на виплату грошової допомоги. Результати розгляду документів, доданих до заяви: враховано страховий стаж по всіх наданих довідках, долучених до звернення № 533 від 04.04.2025. Проте згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 01.09.1982, період з 01.09.1983 по 02.09.2002 не врахований в стаж, що дає право на виплату грошової допомоги, оскільки заявниця працювала на посаді завідувача шкільної бібліотеки. В результаті перерахунку страховий стаж заявника на посаді, що дає право на виплату грошової допомоги, становить 23 роки 3 місяці 18 днів, що є недостатнім для призначення грошової допомоги.
Позивач, не погоджуючись з таким рішенням відповідача та вважаючи його протиправним, звернулася до суду з цим позовом.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно зі статтею 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).
Відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 згаданого Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е - ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Відповідно до підпункту е статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191.
Пунктом 2 вказаного Порядку встановлено, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 5 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені: переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".
Зміст Розділу 1 "Освіта" Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 (далі - Перелік закладів і установ) в частині Найменування закладів і установ містить зазначення «Бібліотеки», а в частині Найменування посад містить зазначення «завідуючі, бібліотекарі», при цьому зміст пункту 2 Примітки такого нормативно-правового акта визначає, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених відповідним переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.
Так, із записів трудової книжки серії НОМЕР_1 вбачається, що позивач, серед іншого:
- з 01.09.1983 прийнята на посаду завідуючої шкільної бібліотеки Городищенської СШ (запис № 3 трудової книжки, наказ № 149 по Городищенській СШ від 01.09.1983);
- з 01.09.1988 по 01.06.1989 працювала на посаді старшої піонервожатої Городищенської СШ, залишена на посаді завідуючої шкільної бібліотеки (запис № 4, № 5 трудової книжки, копія наказу № 156-К від 01.09.1988, № 81-К від 24.05.1989); 
- з 01.09.1991 дозволено бібліотекарю Городищенської СШ вести групу продовженого дня (запис № 7 трудової книжки, копія наказу № 159-К від 02.09.1991); 
- з 01.09.1992 дозволено позивачці читати години медико - санітарної підготовки Городищенської СШ та уроки рос. мови та літератури народів світу в 5-6 кл. Городищенської СШ (запис № 8 трудової книжки, копія наказу № 176-К від 01.09.1992, копія наказу № 180-К від 01.09.1992); 
- з 01.09.1994 року дозволено позивачці читати години медико - санітарної підготовки Городищенської СШ та години укр. мови у 5 класі Городищенської СШ (запис № 9 трудової книжки, копія наказу № 183-К від 01.09.1994);
- з 01.09.2000 переведена на посаду вчителя української мови та літератури та зарубіжної літератури, залишена на посаді завідуючої шкільної бібліотеки Городищенської СЗОШ І-ІІІ ступенів (запис № 10 трудової книжки, копія наказу № 477-К від 01.09.2000); 
- з 02.09.2002 року звільнена з посади завідуючої шкільної бібліотеки Городищенської СЗОШ І-ІІІ ступенів, залишена на посаді вчителя зарубіжної літератури (запис №11 трудової книжки, копія наказу № 318-К від 02.09.2002).
Отже, з зазначених вище записів слідує, що позивач у період з 01.09.1983 по 02.09.2002 працювала на посаді завідувача шкільної бібліотеки, при цьому колегія суддів на підставі наявних в матеріалах справи доказів дійти однозначного висновку про те, в які періоди трудової діяльності робота завідувача шкільної бібліотеки була основною роботою позивача, а не за суміщенням, не може.
Колегія суддів також враховує, що відповідно до пункту 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110, робота за сумісництвом, яка оформлена в установленому порядку, в трудовій книжці зазначається окремим порядком; запис відомостей про роботу за сумісництвом провадиться за бажанням працівника власником або уповноваженим ним органом.
Так, відповідно до довідки № 01-36/67 від 01.04.2025, виданої директором Городищенського ліцею Козівської селищної ради О. Дашкевич, з 01.09.2000 позивач переведена на посаду вчителя української мови та літератури Городищенської ЗОШ I-III ступенів за основним місцем роботи (наказ від 01.09.2000 № 477-К).
Разом з цим, доводи апелянта про те, що робота на посаді завідувача шкільної бібліотеки не передбачена ні Переліком установ, організацій і посад, робота на яких давала право на пенсію за вислугу років, затвердженим Постановою Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 №1397, ні Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909, суд апеляційної інстанції відхиляє як необґрунтовані, оскільки ця робота за вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 «Про перелік закладів у установ освіти охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота яких дає право на пенсію за вислугу років», п.2.1. Положення про мережу освітянських бібліотек МОН України та АПН України, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 30.05.2003 №334/31, зараховується до стажу для вислуги років. 
Згідно з Розділом 4 Положення про бібліотеку загальноосвітнього навчального закладу, затвердженого наказом Міносвіти України від 14 квітня 1999 року № 139 за організацію роботи бібліотеки, бібліотечних процесів несе безпосередньо відповідальність завідуючий бібліотекою, який підпорядковується директору навчального закладу, є членом педагогічного колективу і входить до складу педагогічної ради закладу.
За домовленістю з директором і за наявності необхідної освіти, відповідно до чинного законодавства, бібліотечний працівник має право на педагогічне навантаження у школі: викладання окремих предметів, ведення гуртків і факультетів.
Постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2001 №78 «Про реалізацію окремих положень частини першої статті 57 Закону України «Про освіту», частини першої статті 25 Закону України «Про загальну середню освіту», частини другої статті 18 і частини першої статті 22 Закону України «Про позашкільну освіту»» затверджено Порядок виплати надбавок за вислугу років педагогічним та науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти.
Згідно з п. 4 Порядку № 78 працівникам підприємств, установ, організацій, які крім основної роботи займалися викладацькою роботою у навчальних закладах обсягом - не менше ніж 180 годин на навчальний рік, до стажу педагогічної роботи для виплати надбавки за вислугу років зараховуються місяці, протягом яких проводилася викладацька робота.
Працівникам підприємств, установ, організацій, які крім основної роботи працювали за сумісництвом на посадах науково-педагогічних або педагогічних працівників з обсягом роботи не менше ніж на 0,25 посадового окладу (ставки заробітної плати), до стажу з педагогічної роботи для виплати надбавки за вислугу років зараховується період роботи на цих посадах.
Тобто, основною умовою зарахування стажу роботи за сумісництвом педагогічного працівника до стажу роботи на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, є підтвердження того факту, що обсяг викладацької роботи за сумісництвом педагогічного працівника складає не менше ніж 180 годин на рік, або не менше ніж 0.25 посадового окладу (ставки заробітної плати).
Зарахування роботи на посаді вчителя до спеціального педагогічного стажу не ставиться в залежність від того, було це основним місцем роботи особи чи за сумісництвом, за умови, якщо викладацька робота за сумісництвом займає не менше ніж 180 годин на навчальний рік, а також якщо працівники підприємств, установ, організацій, крім основної роботи, працювали за сумісництвом на посадах науково-педагогічних або педагогічних працівників з обсягом роботи не менше ніж на 0,25 посадового окладу (ставки заробітної плати).
Верховний Суд дійшов подібних висновків у постановах Верховного Суду від 02.04.2019 у справі № 352/1740/16-а, від 29.11.2019 у справі № 414/53/17, від 21.05.2020 у справі № 338/263/17.
Також колегія суддів бере до уваги довідку від 01.05.2025 № 01-36/71, видану директором Городищенського ліцею Козівської селищної ради О. Дашкевич, в якій зазначено кількість годин педагогічної роботи позивача за відповідний навчальний рік.
З урахуванням вищенаведеного та фактичних обставин справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що у спірних правовідносинах період з 01.09.1988 по 01.06.1989 року, з 01.09.1991 по 01.09.2002 належить зарахувати до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, передбачених пунктами «е» - «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а тому рішення відповідача № 19220009564 від 11.04.2025 є протиправним та підлягає скасуванню.
Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. 
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування немає.
Враховуючи наведене вище, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2025 року у справі № 500/2698/25 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи. 

Головуючий суддя	 	А. Р. Курилець 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	О. І. Мікула  	
Повне судове рішення складено 06 березня 2026 року.