Справа № 587/352/26 

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року Сумський районний суд Сумської області в складі: головуючого судді – Гончаренко Л.М., за участю секретаря судового засідання – Макошенець С.І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,
В С Т А Н О В И В:
Позивач в особі предстаника ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 №R 304803 від 20.01.2026 про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень за ч. 3 ст. 210 КУпАП та зобов`язати виключити з Єжиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів дані про порушення правил військового обліку. Позовні вимоги мотивовані тим, що 19.09.2017 позивачу замість військового квитка видано тимчасове посвідчення НОМЕР_1 . З 21.12.2012 по 19.09.2017 позивач перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 . 22.09.2017 ОСОБА_1 став на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) та 26.09.2017 р. змінив місце реєстрації з АДРЕСА_1 . Позивач має номер в реєстрі Оберіг (300420201352701800010), а також
30.08.2023 пройшов при ІНФОРМАЦІЯ_4 військово-лікарську комісію, про що свідчать записи в його тимчасовому посвідченні та витяг з Резерв+. 15.06.2024 позивач уточнив облікові дані, що відображено у Резерві+. Разом з тим, 17.12.2025. в Резерв+ у позивача з`явилась інформація про його розшук та виявлення порушення військового обліку або законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, причина: не стали на військовий облік за новою адресою. 20.01.2026 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 винесено постанову № R304803 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено на позивача штраф у сумі 17 тис. грн. За для уникнення можливого накладення арешту на банківські рахунки, арешту на майно, збільшення суми штрафу до подвійного розміру, 21.01.2026 позивачем було перераховано за оскаржуваною постановою половину штрафу в розмірі 8500 гривень, проте ці кошти мають бути повернуті йому у разі скасування оскаржуваної постанови. Разом з тим, сплата штрафу позивачем не означає його згоду з тим, що він вчинив адміністративне правопорушення. Отже, у зв`язку з тим, що позивач має військово-облікові документи з відміткою про перебування на військовому обліку, вчинив усі необхідні дії для уточнення своїх військово-облікових даних, пройшов ВЛК, у діях ОСОБА_1 відсутні ознаки правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, а тому оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню.
У судове засідання сторони не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.
Представник відповідача направив заяву в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність, врахувати заперечення викладені у відзиві на позовну заяву, в позові відмовити за необгрунтованістю та безпідставністю. 
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає до часткового задоволення, виходячи із таких підстав.
Відповідно до ст. 244 КАС України під час прийняття рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.
Доказами у адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, як то пояснення сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази надаються суду особами, які беруть участь у справі.
Судом на підставі наданих сторонами доказів установлено наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
20.01.2026 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 , виніс постанову№R 304803 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. За змістом вказаної постановиза результатами вичення відомостей та реєстрової інформації Єдиного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, встановлено, що ОСОБА_1 не став на військовий облік за новою адресою(ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу»), чим допустив порушення правил військового обліку. Своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП. (а.с. 8).
Відповідно до запису з тимчасового посвідчення НОМЕР_2 виданого ОСОБА_1 . 22.09.2017 ОСОБА_1 став на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) та 26.09.2017 змінив місце реєстрації з АДРЕСА_1 .(а.с.10)
Відповідно до витягу з витяг з Резерв+ позивач ОСОБА_1 має номер в реєстрі Оберіг (300420201352701800010), а також 30.08.2023 пройшов при ІНФОРМАЦІЯ_4 військово-лікарську комісію, 15.06.2024 позивач уточнив облікові дані, що відображено у Резерві+.( а.с.7)
Разом з тим, 17.12.2025 р. в Резерв+ у позивача з`явилась інформація про його розшук та виявлення порушення військового обліку або законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, причина: не стали на військовий облік за новою адресою.( а.с.9)
21.01.2026 позивачем було перераховано за оскаржуваною постановою половину штрафу в розмірі 8500 гривень,( а.с.21)
Разом з тим, як зазначає позивач сплата ним штрафу не означає його згоду з тим, що він вчинив адміністративне правопорушення. Та була сплачена за для уникнення можливого накладення арешту на банківські рахунки, арешт майна, збільшення штрафу до подвійного розміру.
Відповідно до ч.3 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призовники, військовозобов`язані та резервісти після прибуття до нового місця проживання зобов`язані в семиденний строк стати на військовий облік.
Відповідно до ч.3 ст. 210 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, у зв`язку з тим, що позивач має військово-облікові документи з відміткою про перебування на військовому обліку, вчинив усі необхідні дії для уточнення своїх військово-облікових даних, пройшов ВЛК, у діях ОСОБА_1 відсутні ознаки правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, а тому оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню.
Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (стаття 7 КУпАП).
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (стаття 10 КУпАП).
Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст.235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
За приписами статті 251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За приписами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.
Згідно зіст.280 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.
Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Аналізуючи наведений зміст положень кодексу слід констатувати, що особа може бути піддана адміністративному стягненню за вчинення певних дій за яке передбачена відповідальність відповідною статтею. При розгляді справи посадова особа має встановити обставини вчинення правопорушення, тобто час, місце, спосіб та суть порушення.
Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.
Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідачем надано відзив на позовну заяву та за змістом даного відзиву згідно перевірки даних ЄДРПВР, військовозобов`язаним ОСОБА_1 16.01.2026 за допомогою застосунку «Резерв+» була створена та підписана заява про визнання правопорушення. Дана заява надійшла до ЄДРПВР (зареєстрована за №S680558С7-93DB-F011- 9997-005056844140) та підставі даної заяви засобами ЄДРПВР було автоматично створено постанову №R304803 від 20.01.2026 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КУпАП. 16.01.2026 подавши заяву позивач безумовно визнав свою вину у вчиненні ним відповідного адміністративного правопорушення, не оспорює допущене порушення.
Суд зазначає, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень процесуального законодавства покладено на відповідача, як на суб`єкта владних повноважень. Відповідачем не надано доказів, які б свідчили про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, за яке ОСОБА_1 притягнутий до відповідальності.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
При винесенні оскаржуваної постанови ТВО начальника відповідача не з`ясовано обставин, які підлягають встановленню при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також не з`ясовано інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Таким чином, маючи можливість отримати інформацію про ОСОБА_1 як військовозобов`язаного, який фактично перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 , службовою особою не було її використано, що доводить відсутність всебічного та повного встановлення всіх обставин справи.
Як вбачається із оскаржуваної постанови, остання не містить посилання на будь-які документи, на підставі яких можливо б було зробити висновок про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП: первинних документів обліку, які б свідчили про невиконання позивачем правил військового обліку немає, як і інших доказів того, що позивач не перебуває на військовому обліку у відповідному ТЦК та не виконує правила військового обліку.
Матеріалами справи не підтверджено факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП, а також не доведено дотримання при винесені оскаржуваної постанови вимог ст. ст.248, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин та вирішення її в точній відповідності з законом.
За таких обставин, суд вважає за необхідне оскаржувану постанову скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого правопорушення.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
За змістом статті 244 КАС України вбачається, що під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу судових витрат між сторонами.
Отже, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в сумі 665,60 грн.
Керуючись ст.ст. 2,9, 77, 139, 241-246, 257-262, 286 КАС України, ст.ст. 210 КУпАП суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 про скасування постанови по справі про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково. 
Скасувати постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_3 №R 304803 про про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень за ч. 3 ст.210 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 665 грн 60 коп. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Л.М. Гончаренко