Справа № 161/20566/24 
Провадження № 1-кп/161/277/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк        12 березня 2026 року  Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням
судді - ОСОБА_1 
за участю секретаря - ОСОБА_2 
прокурора - ОСОБА_3 
захисника - ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Луцьку, в порядку спеціального судового провадження, кримінальне провадження № 22024030000000121 від 06.10.2024 про обвинувачення  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Донецьк, Донецької області, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої АДРЕСА_1 , раніше не судимої ,-
- ст.111-1 ч.5 КК України, - 

В С Т А Н О В И В: 

ОСОБА_5 обвинувачується у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, що мало місце за наступних обставин.
Верховною Радою України схвалено 24.08.1991 «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України. 
Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України - Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюються на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканою.
Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.
Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій.
До системи адміністративно - територіального устрою України входять АР Крим, області, зокрема і Донецька область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.
Згідно з вимогами ст. ст. 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішується виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.
Незалежність України визнали держави світу, серед яких і російська федерація (далі - рф).
Згідно з пунктами 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 
від 05.12.1991 рф, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки підтвердили Україні своє зобов`язання згідно з принципами Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 поважати незалежність і суверенітет та існуючі кордони України, зобов`язалися утримуватися від загрози силою чи її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що ніяка їхня зброя ніколи не буде використовуватися проти України, крім цілей самооборони, або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом ООН.
Відповідно до пунктів 3, 8 Меморандуму про підтримку миру та стабільності в Співдружності Незалежних Держав від 10.02.1995, що укладений між державами СНД, серед яких є Україна та рф, держави підтвердили непорушність існуючих кордонів один одного та зобов`язалися виступати проти будь-яких дій, що підривають їхню непорушність, а також вирішувати усі суперечки, що виникають з питань кордонів і територій, тільки мирними засобами. Держави також зобов`язалися не підтримувати на території інших держав-учасниць сепаратистські рухи, а також сепаратистські режими, якщо такі виникнуть; не встановлювати з ними політичних, економічних та інших зв`язків; не допускати використання ними територій і комунікацій держав-учасниць Співдружності; не надавати їм економічної, фінансової, військової та іншої допомоги.
Згідно до положень Статуту ООН і зобов`язань згідно із Заключним актом Наради з безпеки і співробітництва в Європі, Україна та російська федерація уклали 31.05.1997 Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і рф (ратифікований Законом України від 14.01.1998 № 13/98-ВР та Федеральним Законом рф від 02.03.1999 № 42-ФЗ). Відповідно до статей 2 - 3 зазначеного Договору, рф зобов`язалася поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих між ними кордонів та зобов`язалася будувати відносини одна з одною на основі принципів взаємної поваги, суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, мирного врегулювання спорів, незастосування сили або погрози силою, у тому числі економічні та інші способи тиску, права народів вільно розпоряджатися своєю долею, невтручання у внутрішні справи, додержання прав людини та основних свобод, співробітництва між державами, сумлінного виконання взятих міжнародних зобов`язань, а також інших загальновизнаних норм міжнародного права. 
Відповідно до опису і карти державного кордону, які є додатками до Договору між Україною та рф про українсько-російський державний кордон від 28.01.2003 (ратифікований рф 22.04.2004), територія Автономної Республіки Крим, м. Севастополя, областей, в тому числі і Донецької області відноситься до території України.
Незважаючи на викладені вище обставини, 21.02.2022 рф визнано так звані «донецьку народну республіку» та «луганську народну республіку» незалежними державами, попередньо впроваджуючи в період 2013-2022 років, із застосуванням засобів масової інформації, ідеї єдиного російського народу та відсутності української нації, вчиняючи неоголошені та приховані вторгнення на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств рф, організовуючи та підтримуючи терористичну діяльність, направлену на окупацію Донецької та Луганської областей та порушення територіальної цілісності України.
Надалі «президент» рф оголосив 24.02.2022 про рішення розпочати так звану військову операцію в Україні.
Після цього, збройними силами рф, які діяли за наказом керівництва рф і зс рф, здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромах, військовим штабам і складам Збройних сил України, а також підрозділами збройних сил та інших військових формувань рф 24.02.2022 здійснено вторгнення на територію суверенної держави Україна через державний кордон України, який проходить територіями Автономної республіки Крим, Запорізької, Донецької, Луганської, Харківської, Херсонської, Миколаївської, Сумської, Чернігівської та інших областей, і здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, окупували частину вказаної території, організували проведення псевдо-референдумів та прийняття незаконних, з огляду на норми міжнародних актів, рішень щодо включення окупованих територій Донецької, Запорізької, Луганської, Херсонської областей до складу суб`єктів російської федерації, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час і призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.
У свою чергу, указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено воєнний стан на всій території України, дія якого неодноразово продовжувалася та який триває по даний час.
У результаті вищезазначених подій, значна частина території Донецької області, в тому числі Волноваська міська територіальна громада та м. Волноваха, зокрема, опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань російської федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, окупаційних адміністрацій російської федерації на території Донецької області.
У відповідності до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», починаючи з 10.03.2022 територія Волноваської міської територіальної громади Донецької області, є тимчасово окупованою рф територією України.
Крім того, президентом рф 30.09.2022 підписано псевдо угоди про включення до складу рф тимчасово окупованих нею територій Донецької, Луганської, Запорізької та Херсонської областей України, виходячи з оголошених результатів начебто проведених на територіях цих областей України російськими окупаційними адміністраціями псевдо референдумів щодо нібито їх добровільного входження до складу рф, після чого федеральним конституційним законом рф № 5-ФКЗ від 04.10.2022 «О принятии в российскую федерацию донецкой народной республики и образовании в составе российской федерации нового субъекта - донецкой народной республики» (мовою оригіналу), територію Донецької області включено до складу рф.
Продовжуючи встановлення тотального контролю та розповсюджуючи свою владу на захоплених військовим шляхом територіях Донецької області та Волноваської міської територіальної громади, зокрема, діючи за підтримки місцевих колаборантів, окупаційної адміністрації та інших лояльних до держави-агресора верств місцевого населення із числа діючих та колишніх співробітників органів державної влади та місцевого самоврядування, всупереч порядку, встановленому Конституцією України, Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про центральні органи виконавчої влади», «Про місцеві державні адміністрації», та інших нормативно-правових актів, указом так званого голови донецької народної республіки №277 від 09.06.2022 «Об администрации Волновахского района» цілеспрямовано було створено на цій території окупаційну адміністрацію, мовою оригіналу, «Администрация Волновахского района донецкой народной республики», яку відповідно до закону донецької народної республіки № 478-IIНС від 28.08.2023 «О внесении изменений в закон донецкой народной республики «О структуре и наименовании органов местного самоуправления, численности, сроках полномочий и дате проведения выборов депутатов представительных органов муниципальных образований первого созыва в донецкой народной республике» було перейменовано на «Администрацию Волновахского муниципального округа донецкой народной республики», з метою подальшого утримання адміністративно-політичного контролю та реалізації узурпованих владних повноважень.
Положеннями п. 6 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII визначено, що окупаційна адміністрація рф це сукупність державних органів і структур рф, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних рф самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2012 № 1207-VII, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.
Наведені вище факти розв`язання та ведення рф агресивної війни проти України, здійснення підривної діяльності, захоплення державних установ, організацій та військових частин, широко висвітлювались більшістю засобів масової інформації, в тому числі іноземних держав, у зв`язку з чим були достовірно відомі ОСОБА_5 , оскільки станом на 24.02.2022 остання постійно проживала і працювала на території м. Волноваха Волноваського району Донецької області.
У свою чергу, громадянка України ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.68 Конституції України, зобов`язана неухильно додержуватися Конституції України та законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів.
Згідно ч. 3 ст. 18 Кримінального кодексу України, службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також постійно чи тимчасово обіймають в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 26.04.2002 «Про судову практику у справах про хабарництво» організаційно-розпорядчі обов`язки - це обов`язки по здійсненню керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних чи приватних підприємств, установ і організацій, їх заступники, керівники структурних підрозділів, їх заступники, особи, які керують ділянками робіт. Адміністративно-господарські обов`язки - це обов`язки по управлінню або розпорядженню державним, колективним чи приватним майном. Такі повноваження в тому чи іншому обсязі є у начальників планово-господарських, постачальних, фінансових відділів і служб, завідуючих складами, магазинами, майстернями, ательє, їх заступників, керівників відділів підприємств, відомчих ревізорів та контролерів тощо.
Всупереч указаним правовим нормам, після повної окупації військовослужбовцями збройних сил російської федерації міста Волноваха Донецької області, ОСОБА_5 , маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення факту збройного конфлікту, викликаного російською військовою агресією, а відтак усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, водночас підтримуючи ідеї проросійської спрямованості, у тому числі щодо подальшого розвитку України, виходячи з геополітичних інтересів російської федерації, які передбачають перебування України у сфері її впливу, а також з корисливих мотивів та хибного почуття кар`єризму, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше травня 2024 року, вирішила використати факт встановлення окупаційної влади на території Волноваського району у своїх особистих інтересах, з власної ініціативи, обійняла посаду у незаконному органі влади окупаційної адміністрації держави-агресора, мовою оригіналу - «администрации Волновахского муниципального округа днр» безпосередньо у її структурному підрозділі, мовою оригіналу, «управления земельных ресурсов Волновахского муниципального округа днр».
Зокрема, ОСОБА_5 , з метою представлення окупаційній владі своєї особистої прихильності, формування в населення окупованої частини території Донецької області, в тому числі Волноваської міської територіальної громади, де зареєстрована юридична адреса та фактичне місцезнаходження згаданої окупаційної адміністрації, думки невідворотності встановлення та утвердження російської окупації частини території України, як єдиної законної влади на цій території, просуваючи ідеї проросійської спрямованості, незворотного і стабільного існування на теренах Донецької області влади рф та ідей «російського світу», у невстановлений досудовим розслідуванням час, починаючи з 10.03.2022, тобто після повної окупації військовослужбовцями збройних сил російської федерації міста Волноваха Донецької області, та не пізніше травня 2024 року, маючи вільний вибір прийняття рішень щодо своїх дій та поведінки добровільно зайняла посаду, мовою оригіналу, «начальника управления земельных ресурсов Волновахского муниципального округа днр», яка пов`язана з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, в тому числі окупаційній адміністрації держави-агресора.
Надалі, ОСОБА_5 перебуваючи на посаді, мовою оригіналу, «начальника управления земельных ресурсов Волновахского муниципального округа днр», з невстановленого досудовим розслідуванням періоду, але не пізніше травня 2024 року по теперішній час, здійснює покладені на неї окупаційною владою функції, зокрема: здійснює керівництво діяльністю вказаного управління та несе персональну відповідальність за виконання покладених на управління завдань, розподіляє обов`язки між посадовими особами управління, організовує, координує та контролює їх роботу, контролює виконання покладених на управління завдань, забезпечує реалізацію повноважень окупаційної адміністрації в галузі земельних ресурсів, тобто виконує обов`язки посадової особи, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій.
ОСОБА_5 будучи повідомленою в порядку передбаченому КПК України, про місце дату і час розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки до суду не повідомила. Зокрема, суд належно повідомляв обвинувачену про розгляд справи, здійснюючи повідомлення про призначені судові засідання в Луцькому міськрайонному суді Волинської області, в газеті «Урядовий кур`єр» та внесенням інформації на офіційний веб-сайт суду. Рекомендовані повідомлення поштового відправлення «Укрпошта» за місцем її реєстрації не надсилались, оскільки місцем реєстрації та проживання ОСОБА_5 є тимчасово непідконтрольна державі Україна територія.
Досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, здійснювалось в порядку спеціального досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.10.2024 (справа № 161/18950/24, провадження № 1-кс/161/5130/24).      Разом з тим, постановою слідчого від 10.10.2024 року підозрювану ОСОБА_5 оголошено в розшук і в подальшому ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.10.2024 ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечувала щодо розгляду даного кримінального провадження в порядку спеціального судового провадження. 
Кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого повинно відповідати, у тому числі таким загальним засадам судочинства, як законність, рівність перед законом і судом, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо (п.п. 2, 3, 10 ч. 1 ст. 7 КПК України).
Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом.
За таких обставин, відповідно до вимог ст.323 КПК України, суд вважає що є всі правові підстави проводити розгляд даного кримінального провадження за правилами спеціального судового провадження.
Тому, відповідно до ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.04.2025, здійснено спеціальне судове провадження стосовно ОСОБА_5 ..
Отже, суд здійснив розгляд кримінального провадження за відсутності обвинуваченого (inabsentia) що відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом.
Судом встановлено, що стороною обвинувачення, використані всі передбачені законом заходи (можливості), для дотримання прав підозрюваної (обвинуваченої ОСОБА_5 ), зокрема права на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.
В судовому засіданні захисник обвинуваченої, просила суд, ухвалити виправдувальний вирок щодо ОСОБА_5 оскільки на її думку, як під час досудового розслідування та судового розгляду не доведена об`єктивна сторона інкримінованого злочину підзахисній, що є одним із елементів складу злочину, не встановлено, що ОСОБА_5 діяла добровільно чи під примусом.
На думку суду доказами вини ОСОБА_5 в інкримінованому злочині є докази, що оцінювались судом, які є належними та допустимими, достовірними, оскільки вони були зібрані з дотриманням прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України та в порядку визначеному кримінальним процесуальним кодексом України.
Зазначені вище обставини вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення та її вина встановлена наступними дослідженими у суді доказами, зокрема:
- показами даними в судовому засіданні свідком ОСОБА_6 (в режимі відеоконференцзв`язку) яка показала, що знайома з обвинуваченою ОСОБА_5 , та повідомила що останням наприкінці лютого 2022 року виїхала з м. Волноваха, за кілька днів до визду свідка ОСОБА_7 , в смт. Велика Новосілка, де проживали в гуртожитку, згодом разом переїхали до м. Дніпро, та почали запускати роботу підприємства дистанційному режимі. До ОСОБА_5 зателефонувала мати похилого віку та сказала, що батько перебуває у важкому стані і їй потрібна допомога у догляді за ним, і через місяць сіпльного перебування у м. Дніпрі поїхала на окуповану територію у м. Донецьк. Після від`їзду спілкування ще деякий час підтримувалось, ОСОБА_5 мала повертатися назад, але повідомила, що сталися проблеми з мобільною карткою оператора і спілкування зупинилося. ОСОБА_5 не повернулася на підконтрольну територію України, її звільнили з займаної посади. Згодом в телеграм каналі «Я люблю Волноваху» свідок помітила фото ОСОБА_5 яка займала посаду начальника відділу землепорядку в районній державній адміністрації на окупованій території м. Волноваха, на думку свідка посаду ОСОБА_5 зайняла добровільно, і бачила публікації з наради в адміністрації де раніше проціювала на яких була присутня ОСОБА_5 
- протоколом огляду публікацій які розміщені у загальнодоступному телеграм- каналі « Волноваха ДНР Администрация Волновахского МО (Официальний канал)» від 24.06.2024 року;
- протоколом огляду російської загальнодоступної сторінки « Муницыпальное образование Волновахский муницыпальний округ Донецкой Народной Республики» від 21.06.2024 року;
- протоколом про результати негласної слідчої (розшукової) дії – зняття інформації з електронних інформаційних систем від. 30.07.2024 року;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 95.08.2024;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.08.2024;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.09.2024;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.09.2024;
- протоколом огляду від 04.10.2024 ;
- оглянутими та дослідженими в судовому засіданні відеозаписами.
Відтак суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй злочину знайшла своє підтвердження та кваліфікує її дії за ч.5 ст.111-1 КК України, як добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території – так званому управлінні земельних ресурсів адміністрації Волноваського муніципального округу днр.
Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразились в добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст.111-1 ч.5 КК України.
Сторона обвинувачення посилалася у обвинувальному акті на наявність обставини, яка обтяжує покарання, згідно ст. 67 КК України, а саме вчинення злочину з використанням умов воєнного стану, однак в пред`явленому обвинуваченні, що безпосередньо ставиться ОСОБА_5 у вину відсутнє посилання на вчинення злочину з використанням воєнного стану, тому суд не приймає вказану обставину до уваги, як обтяжуючу.
Згідно з ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином; дані про особу обвинуваченого, який є раніше не судимий, на обліку в лікаря нарколога чи психіатра не перебуває.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити питання, зокрема, чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченої, і які саме.
Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 , судом не встановлено.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Отже, враховуючи вищенаведене, думку прокурора, який просив призначити обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, органах державного управління та контролю, підприємствах та організаціях державної та комунальної власності на строк 15 років, з конфіскацією всього належного їй на праві власності майна, думку захисника, яка просила виправдати ОСОБА_5 в пред`явленому обвинуваченні у зв`язку з відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення, також судом враховується дані про особу винної, яка не судима, характер та вид займаної обвинуваченою посади, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, суд, виходячи з принципу індивідуалізації покарання вважає, що обвинуваченій слід призначити основне покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, органах державного управління та контролю, підприємствах та організаціях державної та комунальної власності строком на 10 років, та з конфіскацією всього належного їй на праві власності майна, в межах санкції ч.5 ст.111-1 КК України. Саме таке покарання буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченої, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для її виправлення, перевиховання та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.
На підставі наведеного та керуючись ст.323, 368, 370, 373, 374, 381, 382, 394, 615 КПК України, суд, - 

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, органах державного управління та контролю, підприємствах та організаціях державної та комунальної власності строком на 10 (десять) років, та з конфіскацією всього належного їй на праві приватної власності майна.
Строк відбуття основного покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення даного вироку до виконання.
Запобіжний захід ОСОБА_5 залишити попередній.
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його оголошення учасниками процесу до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та захиснику.
Інформацію про ухвалений вирок, опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду.
Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку з врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: