Провадження номер № 2/0186/338/26 
Справа № 191/4941/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2026 року м.Шахтарське.
Шахтарський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Янжули С.А.
при секретарі - Кобці Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шахтарському в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
04 листопада 2025 року в провадження головуючого - судді Шахтарського міського суду Дніпропетровської області - Янжули С.А., надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 05 березня 2024 року між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 був укладений договір про споживчий кредит №101235206, згідно з умовами якого відповідач отримав 10 000 гривень кредиту, зі сплатою процентів за користування кредитом.
ТОВ "Мілоан" умови Кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит на потрібну йому суму. Відповідач зі свого боку не виконав умов Кредитного договору.
29 липня 2024 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України укладений Договір відступлення прав вимоги №110-МЛ/Т, за умовами якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №101235206 від 05 березня 2024 року.
Сума та розрахунок заборгованості за Кредитним договором №101235206 від 05 березня 2024 року було передано позивачу від первинного кредитора - ТОВ "Лінеура Україна", згідно Договору відступлення прав вимоги №110-МЛ/Т.
Сума заборгованості відповідача становить 33 125 гривень, відповідно до виписки з особового рахунку за Кредитним договором. З них:
1) прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 10 000 гривень;
2) прострочена заборгованість за сумою відсотків становить - 22 275 гривень;
3) прострочена заборгованість за комісією - 850 гривень.
Позивач просить суд задовільнити позовні вимоги, стягнувши з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 33 125 гривень, судовий збір по справі 2 422,40 гривень та витрати на правничу допомогу в розмірі 8 000 гривень.
Ухвалою суду від 17 листопада 2025 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність та відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позивач не надав належних доказів укладання кредитного договору саме з нею, посилається на підписання договору одноразовим ідентифікатором, проте не надає доказів того, що код підпису отримано саме нею, одноразовий пароль був надісланий на її номер телефону, вхід в особистий кабінет здійснено з її пристрою, дії з підписання вчинила саме вона. Позивач не навів доказів перерахування кредитних коштів саме їй, надано копію платіжного доручення, однак в документі не зазначено, що кошти отримані саме на її картку, не надано жодної банківської виписки про зарахування коштів, відсутнє підтвердження верифікації банківської картки. Позивачем не доведено належними доказами право вимоги до неї. Розрахунок боргу не підтверджений первинними бухгалтерськими документами та не може вважатися належним доказом. Позивач не довів належного повідомлення про відступлення права вимоги. Відсутні докази витрат на правничу допомогу. Просить суд відмовити в задоволенні позову, визнати подані позивачем докази такими, що є неналежними та недопустимими, витрати позивача на правову допомогу не стягувати, як недоведені, у разі необхідності, витребувати у позивача оригінали документів та повні технічні дані щодо укладання договору.
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд констатує наступне. 
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору вимог закону.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту.
Згідно ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Відповідно до п.5 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Статтями 7 та 8 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що продавець (виконавець, постачальник) товарів, робіт, послуг в електронній комерції під час своєї діяльності та у разі поширення комерційного електронного повідомлення зобов`язаний забезпечити прямий, простий, стабільний доступ інших учасників відносин у сфері електронної комерції до інформації про себе, визначену законодавством, а покупець, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення.
Згідно зі ст.10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).
Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначений Порядок укладення електронного договору.
Зокрема, відповідно до ч.3 цієї статті електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься:
надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 даного Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
З досліджених матеріалів справи, судом встановлено наступні обставини.
05 березня 2024 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» був укладений договір про споживчий кредит №101235206, згідно з умовами якого відповідач отримав 10 000 гривень, шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 , наданими останнім з метою отримання кредиту, строком кредитування на 105 днів з 05 березня 2024 року по 18 червня 2024 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом 2,30 % в день (стандартна процентна ставка), комісія за надання кредиту - 850 гривень, яка нараховується за ставкою 8,50% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту, що узгоджується п. 1.2, 1.3, 1.4., 1.5, 1.5.1 кредитного договору. Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 897670, 05 березня 2024 року о 13:56:31 год, надісланим на номер телефону, вказаний відповідачем при оформленні кредиту НОМЕР_2. Крім того, відповідачем підписано одноразовим ідентифікатором графік платежів за договором про споживчий кредит та паспорт споживчого кредиту №101235206, які є додатками №1 та №2 до кредитного договору від 05 березня 2024 року.
Згідно графіку платежів, який є додатком до договору про надання споживчого кредиту, відповідач повинен в строк до 18 червня 2024 року сплатити заборгованість по кредиту в сумі 33 125 гривень, з яких: 10 000 гривень - тіло кредиту, 22 275 гривень - проценти за користування кредитом, 850 гривень - комісія за надання кредиту.
Зарахування коштів в сумі 10 000 грн на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 відбулося 05 березня 2024 року, що підтверджується копією платіжного доручення №84221723 від 05 березня 2024 року.
29 липня 2024 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України укладений Договір відступлення прав вимоги №110-МЛ/Т, за умовами якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №101235206 від 05 березня 2024 року, що підтверджується актом приймання-передачі Реєстру боржників від 29 липня 2024 року до договору, платіжною інструкцією №4239 від 29 липня 2024 року про перерахування ТОВ "ФК"Кредит - Капітал" на користь ТОВ "Мілоан" грошових коштів по договору відступлення права вимоги №110-МЛ/Т від 29 липня 2024 року, витягом з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №110-мл/т Від 29 липня 2024 року, де під №1829 зазначено відповідача - ОСОБА_1 , номер кредитного договору №101235206 від 05 березня 2024 року, дата закінчення договору - 18 червня 2024 року, загальна сума боргу - 33 125 гривень.
Листом №23777849/5967 від 12 серпня 2025 року ОСОБА_1 повідомлено про укладання між позивачем та ТОВ "Мілоан" договору про відступлення права вимоги та запропоновано негайно погасити заборгованість в сумі 33 125 гривень по кредитному договору.
Сума та розрахунок заборгованості за Кредитним договором №101235206 від 05 березня 2024 року було передано позивачу від первинного кредитора - ТОВ "Лінеура Україна", згідно Договору відступлення прав вимоги №110-МЛ/Т.
До матеріалів справи додано розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором №101235206 від 05 березня 2024 року.
Сума заборгованості відповідача становить 33 125 гривень, відповідно до виписки з особового рахунку за Кредитним договором. З них:
1) прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 10 000 гривень;
2) прострочена заборгованість за сумою відсотків становить - 22 275 гривень;
3) прострочена заборгованість за комісією - 850 гривень.
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за вище вказаним кредитним договором також вбачається, що відповідач взяті на себе зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами не виконував, платежів для погашення існуючої заборгованості не здійснював.
Позивач направляв на адресу відповідача письмову вимогу про усунення порушення кредитного зобов`язання, яку останньою залишено без виконання.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до ст. ст. 526, 612, 625 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
З договору №101235206 від 05 березня 2024 року про надання споживчого кредиту, вбачається що його укладено в електронній формі.
У ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
У ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію").
Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
У частинах першій та другій ст. 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч.1 ст. 642 ЦК України).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України, встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Розрахунки підтверджують існування заборгованості, викладеної в позовних вимогах. Наданий договір відступлення прав вимоги підтверджує перехід всіх прав грошової вимоги, які належали ТОВ "Мілоан" за договором №101235206 від 05 березня 2024 року про надання споживчого кредиту, до позивача у справі.
Відповідач не довів належного виконання зобов`язань за кредитним договором, розрахунок заборгованості не спростував. 
Таким чином, суду належними та допустимими доказами доведено укладання між ОСОБА_1 та ТОВ "Мілоан" кредитного договору №101235206 від 05 березня 2024 року в електронній формі, який підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, надісланим на її номер телефону НОМЕР_2 . Вказаний номер телефону зазначає відповідач ОСОБА_1 при наданні відзиву на позовну заяву, в заяві про розгляд справи в її відсутність, що свідчить про те, що вона має доступ та використовує вказаний номер телефонного зв`язку. Перерахування кредитних коштів в сумі 10 000 гривень на картковий рахунок, зазначений ОСОБА_1 при оформленні заяви про надання кредиту - НОМЕР_4 відбулося 05 березня 2024 року, що підтверджується копією платіжного доручення №84221723 від 05 березня 2024 року, тому посилання відповідача на те, що даний факт не доведений належними доказами, не знайшов свого підтвердження при розгляді справи. Крім того, відповідач особисто вказала номер карткового рахунку для перерахування кредитних коштів, при оформленні кредиту, тому володіє інформацією по вказаному рахунку та у разі неотримання кредитних коштів на вказаний рахунок 05 березня 2024 року, могла б надати докази цього, зокрема, виписку по картковому рахунку, однак цим правом не скористалася.
Стосовно посилань відповідача на неповідомлення її відповідачем про укладення договору про відступлення права вимоги, суд зазначає, що відповідно до ст.1082 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним, відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. 
Розрахунок заборгованості по кредитному договору, наявний в матеріалах справи, є належним та допустимим доказом по справі. Відповідач його не спростувала, контррозрахунку не надала, із заявами, клопотаннями про визнання договору або певних його умов недійсним, не зверталася. Кредитним договором та графіком платежів, який є його додатком та підписаний ТОВ "Мілоан" та відповідачем, підтверджується, що відповідач погодилася на умови кредитного договору та зобов`язалася в строк до 18 червня 2024 року сплатити на користь кредитодавця 33 125 гривень.
Ураховуючи вищенаведене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що відповідач порушив умови договору, на час ухвалення рішення позивачу за відступлення права вимоги борг не сплатив, за таких обставин вимоги позивача обґрунтовані та наявні законні підстави для їх задоволення в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по тілу кредиту - 10 000 гривень та заборгованості по відсотках - 22 275 гривень.
Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача комісії в розмірі 850 гривень за надання кредиту, суд приходить до наступного.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, постанові Верховного Суду від 29.11.202 у справі № 461/2857/20.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що: «у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому, до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Послуга з надання споживчого кредиту є діяльністю банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, не відповідає змісту кредитних правовідносин.
Виходячи із принципів справедливості та добросовісності, на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги заборонено нормативно-правовими актами.
За таких обставин, фінансовою установою без належних на те правових підстав нарахована заборгованість по оплаті за видачу кредиту, а відтак, позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по комісії по вказаному кредитному договору в сумі 850 гривень, є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.
Стосовно судових витрат.
Згідно з ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги задоволено частково, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2 349,73 гривень (позовні вимоги задоволено на 97%).
Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача надано до суду: Договір №0107 про надання юридичних послуг від 01 липня 2025 року, укладений між ТОВ "ФК"Кредит-Капітал" та АО "Апологет"; ордер адвоката Усенка М.І., Акт №Д/1876 наданих послуг правової допомоги від 20 серпня 2025 року, згідно якого адвокатом Усенко М.І. було надано позивачу послуги відповідно до договору №0107 від 01 липня 2025 року стосовно боржника - ОСОБА_1 по кредитному договору №101235206 від 05 березня 2024 року. Сума наданих послуг відповідно до договору становить 8 000 гривень, клієнт зобовязаний зробити перерахунок суми наданих послуг на рахунок виконавця протягом 1 року з моменту підписання акту; детальний опис наданих послуг до договору стосовно боржника ОСОБА_1 , усього витрачено 6 год 30 хв. 
За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про задоволення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 гривень.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст.514,525,526,527,530,536,615,626,1054 ЦК України та керуючись ст.ст.141,259,263-265 ЦПК України, -суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовільнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" заборгованість за кредитним договором №101235206 від 05 березня 2024 року, в розмірі 32 275 (тридцяти двох тисяч двохста сімдесяти п`яти) гривень 00 копійок, яка складається із: заборгованості за тілом кредитом 10 000 гривень, заборгованості по процентах 22 275 гривень.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" судовий збір у розмірі 2 349 (двох тисяч трьохста сорока дев`яти) гривень 73 копійок та витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 (п`яти тисяч) гривень. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Інформація про учасників справи.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал", код ЄДРПОУ 35234236, адреса: вул.Смаль-Стоцького, буд.1, корпус 28, м.Львів.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована по АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлений 14 квітня 2026 року.
Суддя: С.А.Янжула.